113 



233 



større end dens Afstand fra Hudfinnen. Gatfinnen begynder lige under den sidste Rygfin- 

 nestraale; den er dobbelt saa lang som Rygfinnen, men ikke fuldt saa bøj som denne. 

 Hudfinnen sidder lige over de sidste Gatfinnestraaler. Brystfinnerne naa langtfra til Bugfinnerne, 

 Spidsen af disse derimod til eller henimod Anogenitalgruben. Straalernes Antal finder 

 jeg at være: D: 2.1); P: l i — 16; V: 8 1 ); A : 4 — 5 + 23 — 24; undtagelsesvis kan man 

 finde kun 8 bløde Straaler i Rygfinnen og 22 i Gatfinnen. Langs Sidelinien tælles benved 

 100 (96 — 98) Skæl; den fortsætter sig ud over Skælklædningen paa den nøgne Halefinne- 

 hud. Mellem Bugfinnemes Spidser og Gatfinnen er der en dyb spalteformig Grube, som 

 udfyldes (i det mindste bos Hunnen-) af en stor, men lav og sammentrykt Papil eller Svulst, 

 i hvis forreste Del Tarmen aabner sig ; bos yngre Exemplarer er denne Dannelse saa vel som 

 Spalten meget mindre udviklet. Farven beskriver Reinhardt saaledes : «paa Hyggen og 

 Hovedets Overflade oliven-grønlig med nogen Sølvglans; nedad Siden taber det grønlige 

 Skjær sig og Farven bliver rent sølvglinsende. Finnerne ere gjennemsigtige, spillende i 

 olivengrønt især mod Randen. Paa Skulderen og ved Roden af Halefinnen lindes en sort 

 rund Plet, den sidste lidt mindre end den første, men ofte intensivere i Farven». 



Denne Fisk benævnes af Brasilianerne «Bicuda». R. har kun erholdt den fra 

 Søen (Lagoa Santa), hvor den er meget talrig og daglig fanges paa Krog. Den fore- 

 kommer saaledes ikke i Floden (Rio d. Vel has), og man ser den sædvanlig enkeltvis 

 eller 2 til 3 i Selskab at gjennemstrejfe Søens klare, gjennemsigtige Vande. De største, 

 som R. bar set, vare en Fod lange (Museets største Exemplar er c. 11 T. til llalefinnens 

 Spidser); den sædvanlige Middelstørrelse er kun 8 Tommer. 



E. Serrasaluiernes Gruppe. 



18. Serrasalmo \Pygocentrus\ piraya Cuv, 



1648. Firaija et Piranha: Marcgraf de Liebstad, Historiæ rerum naturalium Brasiliæ 

 lib. IV*™, p. 164 & 165. 



1819. Serrasalmo piraya: Cuvier, Sur quelques espèces de poissons, Mémoires du Mu- 

 seum, t. V, p. 368, pl. 28, f. 4. («Il a été envoyé du Brésil par M. A. de St. 

 11 il aire» , 1. c. p. 369.) 



1829. Serrasalmo piranha Cuv.: Spix & Agassiz, Selecta genera et species piscium, 

 p. 71, t. 28. («Habitat in fïumine Sti Francis ci, inque vicinis lacubus , pis- 

 cinis, rivulis».) 



1849. Pygocentrus piraya Müll.: (Cuvier et) Valenciennes, Histoire naturelle des [mis- 

 sons, Tome XXII, p. 291 8 ). 



') Deu yderste rudimentære Pigstraale ikke medregnet. 

 *) Alle Museets større Exemplarer ere Hunner. 



3 ) «Le plus grand individu conservé dans les collections du Muséum est long de dix-sept pouces environ. 



Videask. Selsk. Skr. j Række, naturvidenks ug mathem. Afd. XII. 2. J" 



