240 



120 



og saa vidt mig bekjendt alle Serrasalmer) 6 Tænder", i liver Underkjævegren 7; af de 

 sidst nævnte er den forreste den højeste , den bageste den laveste ; den forreste har en 

 spids Tak eller Sideflig paa hver Side, de andre kun ved deres Bagrand eller Yderside. 

 Mellemkjævetænderne have ligeledes kun bagtil en Sideflig, som paa de to eller Ire sidste, 

 der tiltage stærkt i Urede, alt som de aftage i Højde, mere eller mindre lydeligt kan vise 

 Spor til Tvedeling. Den første, men især den tredje Mellemkjævetand ere betydelig mindre 

 end deres nærmeste Naboer, den sidste (bageste) 3 Gange saa lang (bred) som høj, den 

 anden (forfra) derimod lidt højere end den er bred ved Hoden. Af Ganetænder findes 5 — 7 

 i hver Hække, og de mangle ikke hos noget af de foreliggende Exemplarer. Halefinnens 

 Bagrand er i udspilet Tilstand næsten lige afskaaren; Rygfinnen er temmelig høj og 

 kort; dens Længde er nemlig mindre end dens Højde fortil (parallelt med Straalerne), men 

 dog mere end Hovedets halve Længde og omtrent en Tredjedel af Legemets Højde hos de 

 mindre høje Exemplarer. Dens Højde er bagtil det halve eller to Tredjedele af hvad den er 

 fortil, og dens Begyndelse falder kun hos det mindste af de her omhandlede større Exeni- 

 plarer nærmere ved Øjet end ved Halefinnens Hod — hos yngre Exemplarer synes derimod 

 dette Forhold at være temmelig gjennemgaaende — ellers nærmere ved sidst nævnte. Hud- 

 finnen er lige høj (parallelt med dens forreste Band) og bred (lang) eller højere end bred, og halv 

 skælklædt ; dens Længde (ved Grunden) ikke det halve, men over en Tredjedel af Afstanden 

 fra Rygfinnen; dens Afstand fra Halefinnens Bod er derimod ikke det dobbelte af dens 

 Hojde (maalt som ovenfor). Gatfinnens Længde ved dens Grund er lig med Hovedets 

 Længde (fra Snudespids til Gjællespalte) , dens Omrids jævnt og løbende næsten parallelt 

 med Skælbræmmens ved dens Fod, kun fortil hævende sig noget, saa at dens Højde dér 

 bliver mere end det dobbelte af hvad den er bagtil. Bugfinnerne, der sidde mere eller 

 mindre langt, men altid helt, foran Rygfinnen, naa med deres Spidser kun halvt hen til 

 Gatfinnen, hvorimod Brystfinnernes Spidser falde lige over Bugfinnernes Bod. 1 Finnernes 

 Straaletal, som efter Tælling paa 10 Exemplarer stiller sig saaledes: D: 13 — 17 

 (2—3 + 13—15); P: 13—16; V: 6—7; A: 34—40 (1—4 + 30—37); C: 7—17—6 — ei- 

 der, som hos Underslægtens andre Arter, en forholdsvis stor Variation, navnlig i Gatfinnens 

 Straaletal. Del almindelige Tal i Bygfinnen er 2 udelte og 13 eller 14 kløvede, hvilke dog 

 ofte lige saa godt kunde tælles som 14 og 15, hvis man vilde regne den allersidste 

 noget svage Straale for en selvstændig Straale og ikke blot for en Del af den sidste; en 

 enkelt Gang har jeg fundet 3 udelte Straaler i Stedet for 2. Gatfinnen har i Reglen 3 

 udelte (en enkelt havde kun 1!), men 30 — 37, hyppigst 33 — 34 kløvede Straaler. Bug- 

 takkernes Antal varierer fra 30 til 35 foruden de 2 eller 3, der ere anbragte paa hver 

 sin Side af Gattet; de forreste ere temmelige utydelige, de bageste have Form af lave, 

 skarpe Benkamme. Foran Bygfinnen er en vandret Bentorn, skjult under Huden. Side- 

 linien er næsten lige, kun fortil løftet noget; den dannes af en — sjældnere og kun 



