125 



245 



(ved Grunden) er mindre end dens Højde (parallelt med den Retning Straalerne \ilde havt, 

 hvis de havde været udviklede) og end dens halve Afstand fra Rygfinnen. Straaletallet 

 er: D: 27—28 (4 + 23—24) (den forreste meget lav) ; P: 16; V: 8; A: 3G— 3!> (3 + 33—36); 

 C: 5.17.5. Ryglinien fra Nakkespidsen til den vandrette Torn ved Grunden af Rygfin- 

 nen dannes af en smal, nøgen (skælfri) Linie eller Stribe; langs med Grunden af Galfinnen 

 er der en Bræmme, med noget bugtet Begrænsning, af smaa Skæl. Sidelinien er næsten 

 lige eller kun svagt og uregelmæssigt bugtet; dog hæver den sig lidt fortil over Brystfin- 

 nerne; paa dens fleste Skæl ses en ofte i 2 — 4 Grene delt Kanal. Langs hen ad denne 

 Linie tælles 100 til 115 Skæl — en nøjagtig Tælling er ikke mulig, ej heller besidde alle 

 disse Skæl den omtalte Kanal — , paa Forkroppen c. 35 fra Sidelinien til Ryglinien og 

 30—33 til den takkede Buglinie, som tæller 16 — 47 Torne foruden 6 paa hver Side af den 

 dybe, spalteformige Anogenitalgrube , hvori Gattet og Genitalpapillen have deres Leje. - 

 Farverne (af den dog ikke ganske friske Fisk) beskriver Reinhardt saaledes: »Ryggen 

 er grønlig-blaa, hele den øvrige Del af Kroppen (Finnerne undtagne) sølvfarvel (maaske 

 giver Slimovertrækket den levende Fisk et svagt gyldent Skjær), dog bliver Sølvglansen 

 mere bleg og hvidlig ned paa Bugen; Hovedets øverste Flade af Ryggens Farve, Resien 

 sølvglinsende; Iris sølvfarvet; Rygfinnen graa ved Roden og i den største Del af sin Ud- 

 strækning, men oppe mod Randen udbreder sig en levende mønjerød Farve, der danner 

 en omtrent 8 mm bred Bræmme. Hudünnen er gullig brun med mørkere Rand, Halefinnen 

 graalig fra Ruden af og i største Delen af sin Udstrækning, men med en rød Bræmine, 

 der er smallest (5 — 6 mm ) ved Indsnittet, men bliver lidt bredere mod Spidsen af Finnetli- 

 gene; Gatfinnen er levende blodrød, Bugfinnerne hvide og Brystfinnerne gullighvide«. 



Maven var hos alle af Reinhardt undersøgte Exemplarer fyldt med Levninger af 

 Planter. De bleve ham bragte under Navnet «Pacamao», men antages ogsaa at benævnes 

 « P a c Ü » . 



Det vil ikke være undgaaet Læserens Opmærksomhed, at Tænderne ved deres tem- 

 melig udprægede Lapning minde noget om 3fylesinus-S\æglen ; men da jeg ogsaa hos andre 

 Myleler (navnlig hos dem, der nærmest have Karakteren af Tometer) finder tydelige Antyd- 

 ninger dertil, skulde jeg snarest tro, at der hidtil ikke ret er lagt Mærke til dette Forhold, 

 og jeg har i alt Fald ikke deri fundet tilstrækkelig Anledning til at udsondre denne Art sum 

 egen Slægt eller Underslægt, saa meget mere sum jeg ikke har kunnet drage andre ud- 

 voxne Myleler eller Tometer ind i Sammenligningen. Det vil heller ikke undgaa Opmærk- 

 somheden, at ved at opstille den foreliggende Form sum ny Art kommer man Iii det noget 

 overraskende Forhold, at der i Rio Cipô og Rio S. Francisco forekommer en Art 

 {Mijletes ahipinnis Val.), som ikke vides at forekomme i Rio das Velhas, der sætter hine 

 Floder i Forbindelse med hverandre, og omvendt, at dennes MyUtes-kvi (M. micans n.) 

 er ukjéndt i begge hine. Det Spørgsmaal vender altsaa tilbage, om ikke M. micans Rhdt. 



