248 



128 



atus, Sternopygus virescens og St. carapo, men anser mig dog ikke berettigel Iii al udtale 

 nogen anden Dom i dette Spørgsmaal end, at jeg ikke har fundet Anledning til at fravige 

 Günthers Anskuelse. Der fremkommer da det mærkelige Forhold, at Sternarchus brasi- 

 liensis er den eneste af Velhas-Dalens Gymnotiner, som ikke er kjendt udenfor denne; af de 

 andre er Sternopygus carapo kjendt fra Guyana og Nord-Brasilien, St. virescens tillige fra 

 Rio Parana, Campus fasciatus udbredt fra Rio Janeiro til nogle af Antillerne (Trinidad, 

 Grenada) og Mellem-Amerika (Rio Motagoa). 



IV. Umberfiske (Sciænoidei). 



Reinhardt har allerede tidligere 1 ) oplyst, at der i Rio das Velhas forekommer 

 to Sciænoider: Pachiptfns corvina Rhdt. og P. I/undii Rhdt., begge, saa vidt man 

 kan dømme, tidligere ubeskrevne; samt at foruden Pachyurus Francisci (Cuv.t forekommer 

 rimeligvis endnu en fjerde Art, P. squamipennis (Cuv.), i Rio S. Francisco. P. corvina 

 (Rhdt.) er for længe siden beskreven udførligt; af P. Lundii er der rigtignok kun meddelt 

 en Diagnose, men jeg mener dog at kunne indskrænke mig til at gjore Rede for de vigtigste 

 Punkter, hvori disse Arter stemme overens, og som ikke — saaledes som f. Ex. den af 

 Reinhardt beskrevne dobbelte Skælklædning — ere en ligefrem Følge af, at de tilhøre 

 samme Slægt, samt for dem, hvori de afvige fra hinanden og fra de andre Arter af Slægten. 



Hvad Overensstemmelsen mellem disse to Arter angaar, da ere de for det 

 første omtrent lige store; vort største Exemplar af P. Lundii er 15'/2 Tomme langt, det 

 største af P. corvina kun 1 Tomme mindre. Den sidst nævnte Art opnaar imidlertid en 

 betydeligere Størrelse; den bliver efter Opgivelse af Prof. Reinhardt omtrent halvanden 

 Fod lang. Der er dernæst temmelig stor Overensstemmelse i de almindelige Proportioner; 

 Legemets største Højde indeholdes hos P. Lundii halvfemte Gang i Totallængden (regnet til 

 Spidsen af den rudeformige Halefinne); hos yngre Exemplarer af P. corvina indeholdes den 

 ligeledes over fire Gange i Totallægden (dVn eller 4Vs), hos vort største Exemplar derimod 

 ikke fuldt fire Gange. Højden er altsaa dog gjennemgaaende noget større hos P. corvina 

 end hos P. Lundii. Hovedets Længde (regnet fra Snudespidsen til Gjællelaagets Spidse) 

 er hos P. Lundii noget større (6 — 9 mm ) end Legemets største Højde og ikke fuldt en 

 Fjerdedel af Totallængden ; hos yngre P. corvina er den ligeledes under en Fjerdedel af 



') »Videnskabelige Meddelelser fra den naturhistoriske Forening« 1849, S. 30—36 og 1854, S. 108—12. 



