129 



249 



Totallængden, hos ældre derimod noget over en Fjerdedel af denne, men i begge Tilfælde 

 lig med eller kun en ren Ubetydelighed (1 — 2 mm ) større eller mindre end Legemets største 

 Højde. Øjets Tvær m aal er hos udvoxne Exemplarer omtrent en Sjettedel af Hovedets 

 Længde, hos yngre derimod mellem en Fjerdedel og Femtedel af dette. S kæl klæd ni Il- 

 gen fortsætter sig hos begge Arter ud paa anden Rygfinne og IJaleflnnen, men lader dog 

 en smal Bræmme af begge fri; paa Bugflnnerne følger den et Stykke ud langs med Fin- 

 nestraalerne, og paa Gatfinnen og første Rygfinne kan der hos begge Arter optræde nogle 

 faa Skæl mellem Finnestraalerne, nærmest ved deres Rod. Straaletallene ere ogsaa til- 

 nærmelsesvis de samme, nemlig: 



P. Lundii: D 1 : 10; D 2 : 1.34—35; P: 2.14—15; V: 1.5; À : 2.8; C: 1.15.1. 

 P. corvina: D 1 : 10; I) - : 1 .32—33; P: 2 . 14—15; V: 1.5; A : 2 . 7—8; C: 1.15.1 '). 



Saa vidt man kan domme af de foreliggende ikke meget talrige Exemplarer (2 af 

 den ene og 3 af den anden), vil der altsaa være en lille Forskjel i Antallet af anden Ryg- 

 finnes klovede Straaler. Gat finnen s anden Pigstraale er hos P. Lundii mere end 

 halv saa lang som Hovedet; hos P. corvina er dette kun Tilfældet hos det mindste af de 

 foreliggende tre Exemplarer, hos de andre er den enten halv saa lang som Hovedet eller 

 (hos det største af dem) ikke fuldt halv saa lang som dette. Endelig kan endnu anføres, 

 at Halefinnen har den samme skjævt rudedannede, i det nederste Hjørne afrundede Form 

 hos dem begge, og at de 5 Porer paa Underkjævens Underside (Hagen) ligeledes er et for 

 dem begge fælles Særkjende. At en Bigjælle eller Gjællelaagsgjælle er tilstede, bør endnu 

 anføres, da den hidtil kun har været omtalt hos P. Sclmnburgkii og P. corvina. (Med 

 Hensyn til Svømmeblæren og Fordøjelseskanalen henvises til Reinhardts Beskrivelse af 

 P. corvina paa førstnævnte Sted.) Tegningen er for saa vidt ens hos dem, som begge Ryg- 

 finner hos begge Arter ere prydede med mørke Smaapletter, og der løber mørke Skraalinier 

 fra Ryglinien ned mod Sidelinien, parallelt med Skælrækkernes Retning ; og hos dem begge 

 kan der desuden langs hen ad Legemets Sider findes nogle utydelige mørke Skjolder, der 

 have en lodret eller noget skraa Retning ovenfra eller oven- og forfra nedadtil 2 ). 



') Herved er at bemærke, at den sidsle fuldstændigt spaltede Straale i Gat- og Rygfinnen stedse er 

 regnet for 2, og at jeg ikke har medtaget Halefinnens korte Stottestraaler, hvis Antal jeg ikke kunde 

 konstatere uden at beskadige Exemplarerne for meget, og hvis mulige Variation i Antal desuden 

 vilde være betydningsløs. Hovedsagen er at Antallet af de kløftede Straaler i Halefinnen hos begge 

 Former er det samme. 



3 ) Karven af den friske P. Lundii beskriver Reinhardt saaledes: «den er langs Ryggen lys sølvgraa, 

 paa den øvrige Del af Legemet ren sølvhvid; fra Højryggen strække nogle næppe synlige graalige 

 Raand sig et Stykke ned paa Siden i skraa Reining. Første Rygfinnes Straaler ere sølvglinsende, 

 Huden mellem dem graalig med uregelmæssige sorle Stænk og Smaapletter; paa den anden Rygfinne 

 er det derimod selve Straaleme, der erc sortplettede, og Finnen har desuden oventil en sort Rand. 

 Halefinnen er gul med sort Kant, Galfinnen og de parrede F"inner gullighvide Øjets Hornhud er 

 sølvfarvet, hist og her spillende med et gyldent Skjær«. Om P corvina hedder det: «den friske Fisk 



Vidensk. Selsk. Skr. 5 Række, n aturvidensk. og mathem. Afd. XII. 2. 32 



