2G6 



II. 



Beskrivelse af Benbygniugen. 



1. Hovedskallen ( cranium j. 



Der foreligger en næsten fuldstændig Hovedskal 1 ), omtrent dobbelt saa stort som Kraniet 

 af det nulevende totaaede Dovendyr, Choloepus didactylus. Skjøndt den ikke blot er den 

 vigtigste Del af Skelettet, men overhovedet et af de interessanteste og smukkeste Stykker i 

 hele Dr. Lunds Samling, var den dog, ved en Forglemmelse, hverken forsynet med noget 

 Nummer eller indført i den af ham selv forfattede Katalog, den Gang Samlingen ankom 

 hertil. Den er endelig heller ikke omtalt i hans haandskrevne Optegnelser om de uddøde 

 Dyreformer, som han sendte hertil for at opbevares ved hans Samling. 



Der kan imidlertid ikke være Tvivl om, at dette Kranie er en Del af Escrivania- 

 Fundel og hører til det næsten fuldstændige Skelet, som laa begravet i denne Hule. Alle 

 Sømmene mellem de enkelte Ben ere endnu fuldkommen aabne; det er altsaa af et endnu 

 ungt Dyr ligesom Skelettet, og stemmer derhos i Farve og Bevarings-Tilstand ganske over- 

 ens med dette Skelets andre Knogler; den graagule Jordart, som er fastsintret til det, er 

 nøjagtig af samme Udseende som den, der danner tykkere eller tyndere Skorper ogsaa paa 

 mange af disse, og i Leret, som har samlet sig i og fyldt Næsehulen, ses adskillige af de 

 Knogler af Smaadyr, der, som bekjendt , i en saa utrolig Mængde vare strøede omkring i 

 den omtalte Hules Jordlag. Endelig maa enhver nok saa svag Betænkelighed fjernes af 

 den heldige Omstændighed, at den nederste Halvdel af en Taphvirvel {axis) er sintret fast 

 til Hovedskallen, og at atter et andet, aabenbart ved Udgravningen afbrækket Stykke af den 

 selvsamme Hvirvel hænger fast ved nogle andre Halshvirvler, som med fuld Sikkerhed vides 

 at høre til det unge Skelet, der laa begravet i Escrivania-Hulen. 



De Beskadigelser, som Hovedskallen har lidt, ere forholdsvis faa; der mangler den 

 forreste Ende af den venstre Underkjæbegren ; fremdeles er den ydre Næseaabnings Band 

 for største Delen afstødt, og hist og her ere nogle tynde Kanter brækkede af. Brudene 

 ere imidlertid alle friske, saa at Kraniet vistnok først har faaet disse Beskadigelser ved Ud- 



') Tab. I, Fig. 1—2. 



