15 



2G7 



gravningen. Endelig var under Forsendelsen fra Lagoa Santa hertil den højre Underkjæbe- 

 gren knækket tværs over ved den bageste Tand; men Brudet var heldigvis ganske simpelt, 

 uden Splinter og lod sig med største Lethed restaurere. 



Underkjæben er paa venstre Side gledet lidt bort fra Ledgruben paa Tindingebenet 

 og har med det Samme forskudt sig over mod højre Side, i hvilken Stilling den dernæst er 

 sintret fast til Vingebenene og ved Hjælp af Tænderne tillige til Ganen. Sømmene mellem 

 Aagbenene og Taarebenene have aabnet sig, og de førstnævnte Ben ere blevne trykkede lidt 

 indad, men ere forovrigt holdte i deres rette Stilling ved at være blevne kittede fast til Under- 

 kjæbegrenenes udvendige Side. Fremdeles ere begge Tindingebenenes Kindbue - Udvækster 

 (processus zygomatici) brækkede tværs over, men de afbrækkede Stykker ere i næsten ufor- 

 andret Retning igjen sintrede fast; paa lignende Maade forholder det sig endelig med den 

 venstre Underkjæbegren ; den har faaet et Knæk lige bag ved den forreste Tand; men don 

 derved fremkomne Spalte er fyldt med hærdet Ler, som har loddet den afbrækkede Slump 

 fast igjen uden at den er bragt synderligt ud af sin rette Stilling. Af det Foregaaende 

 fremgaar det paa det Tydeligste, at Skelettet maa have ligget uforstyrret paa sit Lejested, 

 medens Hovedskallen led de omtalte Beskadigelser; thi de forskjellige afbrækkede Stykker 

 vilde naturligvis ellers ikke kunne være sintrede fast Igjen i nogenlunde uforandret Stilling, 

 og det er vel rimeligt, at Brudene eré frembragte ved Trykket af den omgivende Jord- 

 masse. Som et yderligere Tegn paa, at Skelettet har ligget, fra Begyndelsen af vistnok 

 fuldstændigt, i uforstyrret Ro i Hulen, kan anføres, at skjøndt de smaa Mellemkjæbeben 

 (præmaxillaria) havde løsnet sig og vare faldne af, er dog i alle Fald det ene af dem 

 fundet liggende løst i Jorden blandt de øvrige Knogler. 



Men skjøndt Kraniet saaledes maa siges at være saa godt som fuldstændigt, er der 

 dog enkelte Bygningsforhold , som skjules af tykkere eller tyndere Lerskorper, hvormed 

 visse Partier af det ere overtrukne, og andre, som Lnderkjæbens Fastsintring til Hjerne- 

 kassen gjør det vanskeligt at faa Syn paa. Hele den forreste Del af Næsehulen er, som 

 sagt, ganske fyldt med hærdet Ler; en Lerskorpe skjuler den bageste Del af Ganen 

 og af de indre Næseveje; og Hjernehulen er ligesom udforet med en lignende, men tyk- 

 kere Skorpe. Endelig ere Hjernekassens Huller og Aabninger, med Undtagelse af det store 

 Nakkehul, tilstoppede af fastsintret Ler, som det er saa godt som umuligt at fjerne, efter- 

 som det hæfter meget fast ved Benmassen og er betydelig haardere end denne; derved, at 

 Underkjæben er loddet urokkelig fast paa den ovenfor beskrevne Maade, ere desuden de 

 forskjellige Kilebenshuller gjorte utilgængelige og næsten ganske skjulte. 



Hovedskallen er lidt mindre langtstrakt end hos Scelidotherium og Platyonya; 

 men har dog maaske mest Lighed med disse Slægters , idet Forkortningen navnlig 

 har truffet den egentlige Hjernekasse, men ikke det foran Øjehulen liggende Snude- 

 parti, saaledes som hos Mylodon og visse andre Kæmpedovendyr. Naar man stiller 



