17 



269 



mindste Spor af den tidligere Adskillelse tilbage; men alle Hovedets ægte Sømme ere endnu 

 aabne, og de enkelte Bens Omrids og indbyrdes Forhold tydelige overalt, hvor de ikke 

 dækkes af Lerskorper. Jeg vender mig derfor nu fra de foranstaaende korte Bemærk- 

 ninger om hele Hovedskallens Form til en nærmere Betragtning af de vigtigste af dens 

 enkelte Knogler. 



Den egenlige stejle Nakkeflade er skilt fra den Del af Nakkebenet, som bidrager 

 til at danne Hjernehulens Loft, ved en kraftigt udviklet buedannet Kam, den nederste 

 Nakkekam (crista occipitalis inferior), der svarer til linea semicircularis inferior hos Men- 

 nesket. Samme Flade er dernæst delt i to Halvdele ved en lodret Kain, som udspringer 

 ved Randen af Nakkehullet, krydser den nysnævnte Tværkam og først taber sig oppe paa 

 den øverste Del af Nakkebenet der, hvor den møder den kun svagt antydede øverste Nakke- 

 kam (crista occipitalis superior). Hos de øvrige megatherioide Dyr er Nakkefladen mere eller 

 mindre skraa, og Nakkeledknuderne (condyli occipitales) ere den bagtil mest fremspringende 

 Del af Hovedskallen. Der finder i den Henseende nogen Forskjel Sted hos de forskjellige 

 Slægter. Ledknuderne rage længst frem hos Megatherium, Lestodon og AJylodon, i lidt 

 mindre Grad hos Platyonyæ og Scelidotherium ; men de ere hos alle disse Slægter i alle Fald 

 fuldkommen synlige, naar man betragter Kraniet fra oven. Hos Coelodon er dette derimod 

 ikke Tilfældet; der kommer ikke den mindste Del af dem til Syne i denne Stilling. Efter 

 de Afbildninger at dømme, som Le id y har givet af Kraniet af Megalonyæ jeffersonii synes 

 det at forholde sig paa lignende IVlaade med dette Kæmpedovendyr; men Ledknuderne rage 

 dog i alle Fald lige saa langt frem bag til som en hvilkensomhelst anden Del af Nakke- 

 benet. Paa det foreliggende foe/Wo«-Kranie springe de derimod ikke saa langt frem; naar 

 det henstilles paa en vandret Flade, og man dernæst tænker sig en Linie fældet lodret ned 

 paa denne fra Nakkefladens mest fremspringende Punkt, vil den falde omtrent en Centi- 

 meter bag ved Ledknuderne, og som Følge heraf har ogsaa selve det store Nakkeluil 

 (foramen magnum) en mere skraa Retning ned ad end hos de øvrige Slægter, hos hvilke 

 det næsten kan siges at vende lige bag til; det tilhører hos Coelodon nok saa meget Under- 

 siden som Bagsiden af Hovedskallen. Ganske vist maa det ikke tabes af Syne, at Kraniet 

 er af et ikke fuldt udvokset Dyr, og at de ovenfor fremhævede Forhold kunne forandre sig 

 med Alderen; men den nederste Nakkekam er dog allerede saa kraftigt udviklet, at det ikke 

 forekommer mig sandsynligt, at Forandringen nogensinde skulde blive stor nok til, at 

 Nakkefladen kunde blive skraa, og Ledknuderne komme til at rage stærkt frem bag til. 

 Paroccipital-Udvæksterne ere (ligesom ogsaa Vorte-Udvæksterne) saa svagt antydede, at de 

 næsten maa siges at mangle. Hullet for Tungemuskelnerven (foramen condyloideum anterius) 

 er paa begge Sider af Kraniet tilstoppet af Lerskorper; men saavidt man kan skjwnne, er 

 det mindre end det plejer at være hos Kæmpedovendyrene, neppe mere end tre eller iire 

 Millimetre i Tværmaal ; det lidt mere udad til siddende Nervehul (foramen lacerum post.) er 



Vidcnsk. Selsk. Skr., 5. Række, naturvidensk. og math. Afd. XII. 3. 35 



