272 



20 



Aabningen mellem Vinkelens Hen har dannet den større Del af det højre forreste Ganehul 

 I lommen palatini/ m ant. eller incisivuni), som rimeligvis kun allerbagest udad til har vieret 

 begrændset af Overkjæbebenet. Mellemkjæbebenene have altsaa hos Coelodon været byg- 

 gede i Hovedsagen som hos den nulevende Ckoloepus- Slægt, og dette er vel ogsaa hvad 

 man maatle vente. Man kjender nemlig allerede de omtalte Hen hos adskillige Kæmpe- 

 dovendyr-Slægter, og hos dem alle have de vist sig for saa vidt at stemme med de til- 

 svarende Knogler hos Ckoloepus, at begge Knogler holde sig adskilte og i det Høieste hos 

 det gamle Dyr vokse mere eller mindre fuldstændigt sammen indbyrdes. Men iøvrigt er 

 deres Form noget forskjellig hos de forskj eilige Slægter. Ifølge Burmeisters Beskrivelse og 

 Afbildning af disse Ben hos hans «Mylodon gracilis» 1(o: Lestodon myloides, Gerv.)') maa 

 Lestodon - Slægten være den, som i den Henseende viser størst Lighed med Choloepus. 

 Mellemkjæbebenene springe her endog mindre frem end hos den sidstnævnte Slægt; Gane- 

 fladen er fortil aldeles stumpt afrundet. Benenes ydre Gren danner næsten en ret Vinkel 

 med den indre og er meget kortere end denne, hvorfor Burmeister ogsaa siger, at hvert 

 Mellemkjæbeben har Form af en Hammer 9 ). En stærk Modsætning hertil træffer man hos 

 Megatheriet, bos hvilket disse Ben ere meget kraftigt byggede, rage frem foran Næse- 

 benenes forreste Band med næsten deres hele Længde og danne en lang og smal, men jævn- 

 bred Forlængelse af Ganefladen , idet de først nær ved deres bageste Ende spalte sig i to 

 korte Grene og derfor hvert for sig snarere minde om Bogstavet Y end om V. Hos Pla- 

 tyonyx owenii, Lund, rage de vel ogsaa et stort Stykke frem foran for Næsebenene; men de 

 ere dog ikke saa lange som hos Megatheriet, derhos yderst spinkle, og have, som et i 

 Dr. Lunds palæontologiske Samling opbevaret Kranium viser 3 ), en ret udpræget V-Form. 

 Omtrent paa samme Maade synes disse to Ben at forholde sig hos Scelidotkerium leptoce- 



') Anales del museo publico de Buenos Aires. Entrega terceira. Pag. 170—171. Lam. V. Fig. 5— 7. 



2 ) De este mudo cada milad del hucso incisivo tjene la figura casi de un martillo &c. I. c. S. 171. 



3 ) Man sammenligne Dr. Lunds Beskrivelse af disse to Ben i hans »Blik paa Brasiliens Dyreverden-, 

 4de Afh. Kblivn. 1842. Særtr. S. II. — Vidensk. Selsk. math, og naturvid. Afhandl. 9. Del. S. 147. 

 Den Platyonyx - Art , hvis Hovedskal Dr. Lund udførligt beskriver paa dette Sted, og af hvilken han 

 giver en lille, til Dels skematisk Figur, kaldte han den Gang P. brongniartii; men senere har han 

 taget denne Art tilbage og forenet den med P. owenii. Hovedskallen var ikke i Dr. Lunds palæonto- 

 logiske Samling, da han sendte den hertil, og den er derfor heller ikke indfort i hans Fortegnelse 

 over den. Han havde nemlig allerede tidligere sendt den som en Gave til Kong Chr. 8. tilligemed en 

 Del andre Levninger af de af ham i de brasilianske Huler opdagede uddøde Dyr. Men da Kongens 

 naturhistoriske Samlinger efter hans Dod overdroges til Staten, blev alle de Huleknogler, som han 

 havde modtaget fra Dr. Lund, afgivne til dennes palæontologiske Samling, og saaledes ogsaa denne 

 Hovedskal, som dog var sonderslagen ög i en yderst maadelig Tilstand paa Grund af Beskadigelser, 

 som den rimeligvis havde lidt allerede under Datidens langvarige og besværlige Forsendelse fra 

 Lagoa Santa til Rio de Janeiro, under hvilken Kassen, hvori den var nedpakket, naturligvis daglig 

 maalle læsses paa et Muldyr og derpaa atter aflæsses og overhovedet stadigt var udsat for Stød og 

 for uforsigtig Medfart, som den usædvanlig skrøbelige Hovedskal, trods den sikkert omhyggelige Ind- 

 pakning, ikke har kunnet taale. 



