280 



28 



esse, er imidlertid Vinkeludvæksten (processus angularis). Hos de øvrige Kæmpedovendyr 

 har denne Udvækst en anselig Størrelse, er ofte ligesaa stor som Muskeludvækslen og rager 

 bagtil meget ud over Ledudvæksten 1 ). Men hos Coelodon er den derimod kun lille, og det 

 er saa langt fra, at den naar længere bagtil end Ledudvæksten, at Spidsen af den tvært- 

 imod ligger lige under Midten af det Udsnit, som adskiller den sidstnævnte Udvækst fra 

 Muskeludvæksten. Som en Følge af Udvækstens usædvanlig ringe Størrelse maa Tygge- 

 musklerne, og især den indre Vingemuskel (m. pterygoideus internus), vel ogsaa have været 

 mindre kraftige end hos de beslægtede Former, og Formindskelsen i begge Henseender 

 staar rimeligvis i Forbindelse med det forholdsvis svage Tandsæt, som findes hos Coelodon. 

 løvrigt har Vinkeludvæksten den sædvanlige Form; dens nederste Hand er fortil bøjet noget 

 indad, dens udvendige Flade er svagt hvælvet, den indvendige udhulet. 

 Af Tungebenets forskjcllige Dele er der ikke fundet Noget. 



Som Tillæg til den ovenfor givne Beskrivelse tilføjes endnu følgende Udmaalinger: 



Hovedskallens Længde, maalt fra Nakkebenets mest fremspringende Punkt til 



Spidsen af Næsebenene 0,216 -) 



Afstanden fra Nakkebenets mest fremspringende Punkt til Næsebenenes bageste Hand 0,196 



— - — — — til TaarehuUerne 0,162 



Hovedskallens Brede ved Udspringet at Tindingebenets Kindudvækster 0,093 



— ved de rudimentære Øjehuleudvækster 0,061 



Afstanden mellem TaarehuUerne 0,067 



— — Kindhullerne 0,046 



Længde af Overkjæbens Tandrække 0,043 



Afstaud fra Nakkehullets nederste Hand til Ganebenenes Bagrand 0,106 



Hovedskallens Højde ved Vingebenene 0,084 



— — ved den bageste Tand •. 0,056 



— — ved den forreste Tand 0,051 



Underkjæbens Længde, maalt fra Ledknubbens Bagrand til Symfysens Forrand 3 ) . . 0,151 



maalt fra Vinkeludvæksten til Symfysens Forrand 4 ) 0,135 



Fra Underkjæbens Ledeknub til Forkanten af den forreste Tand 0,110 



') Den Underkjæbe, paa hvilken Slægten Meyalochnus er grundet, er, saaviilt jeg véd, endnu stedse den 

 eneste, der er funden af dette Kæmpedovendyr, og paa den er næsten den hele Vinkcludvækst brækket 

 af; men saavidt man kan skjonne, af hvad der er levnet, gjør denne mærkelige Slægtsform neppe 

 nogen Undtagelse fra Reglen, hvad denne Udvækst angaar. 

 Alle Udmaalinger ere angivne i Metermaal. 



3 ) Da Symfysens Hand er lidt beskadiget, er dette Maa! ikke fuldkommen rigtigt, men nogle faa Milli- 

 metre for lille. 



4 ) Om dette Maal gjælder det Samme som om forrige. 



