282 



30 



til at tro, at det er denne, han har sigtet til; men da jeg ikke kan skjønne rettere, end at 

 delte lille Brudstykke er en Stump af et Overkjæbeben , ikke af en Underkjæbe , og da'det 

 kun meget uegenlig kan kaldes en Kjæbe, maa jeg naturligvis erkjende, at der stedse maa 

 blive nogen Tvivl tibage. Men hvorledes det end forholder sig hermed, vise Dr. Lunds 

 ovenfor anførte Ord under alle Omstændigheder, at den Kjæbe, han paaberaaber sig, ikke 

 kan tjene som afgjørende Bevis, og at den ikke kan have frembrudt nogen nok saa lille Del 

 af en fjerde Tandhule; thi havde dette været Tilfældet, kunde han umuligt i Noten have 

 udtalt sig tvivlende om en fjerde Tands Tilstedeværelse eller Mangel. — Heller ikke fra de i 

 Maquiné - Hulen fundne Tænder kan han have hentet nogen sikker Oplysning. De ere alle 

 uden Undtagelse i høj Grad angrebne af Forvittring; den midterste blødere Del af 

 Tandbenet (den saakaldte Vasodentine) er til Dels smulret bort, og kun Tandens 

 haardere ydre Lag blevne tilbage som en næsten tom Skal, hvad der har foranlediget den 

 om Cuviers Skildring af Ai- Tænderne 1 ) mindende Beskrivelse, som Dr. Lund har givet af 

 deres indre Bygning 2 ). Disse Tænder ere dernæst i hele deres Længde mere eller mindre 

 overtrukne med tynde fastsintrede Lerskorper, en Omstændighed, af hvilken man vistnok 

 tør slutte, at de ere fundne liggende spredte omkring i Jordlaget, men ikke endnu siddende 

 i deres Tandhuler; thi hvis dette havde Tilfældet, vilde der vanskeligt have kunnet dannet 

 sig Lerskorper paa dem, eller hvis det dog var sket, maatte Tænderne derved være blevne 

 loddede fast til Tandhulernes Vægge. Endelig foreligger der i Alt ikke flere end ni Tænder 

 og Tandstumper fra Maquiné-Hulen, og disse lade sig parre saaledes sammen, at de i det 

 Højeste repræsentere seks Par Tænder; de ere derfor ikke tilstrækkelige til at afgjøre, om 

 Tandsættet har bestaaet af nogle flere eller færre Tænder. I Betragtning af alt det Oven- 

 anførte forekommer det mig rimeligt, at det væsenligt har været aprioriske og theoretiske 

 Grunde, som have bevæget Dr. Lund til i sin tredje Afhandling at forkaste den tidligere 

 givne Tandformel, eller med andre Ord, at den Lighed i Form og Bygning, som han mente 

 at bemærke mellem Coelodon- og Bradt/pus-Slæglerms, Tænder, har bragt ham til at antage 

 en Overensstemmelse ogsaa hvad Tallet angik og til at udtrykke sig noget bestemtere, 

 end der strengt taget var Anledning til. 



Denne Opfatning vinder i Styrke ved den Omstændighed, at Dr. Lund ikke selv 

 fastholdt den i tredje Afhandling opstillede Tandformel, men straks derpaa gjorde en lille 

 Forandring i den, skjøndt det til hans Baadighed staaende Materiale ikke havde faaet nogen- 

 somhelsl Forøgelse. 1 den med tredie Afhandling saa godt som samtidigt affattede Oversigt 

 over de af ham i de brasilianske Huler gjorte Opdagelser, som Dr. Lund har offentliggjort 



') Recherches s. 1. ossem. foss. 4 ,nc Ed. Tome huitième. Paris, 1836. P. 163. 



J ) Blik paa Brasiliens Dyreverden &c. 2dcn Afh. Særtr. S. 12. — Se ogsaa: Dr. Lunds Afbildninger 

 af disse Tænder i Afhandlingen om Maquiné-Hulen i Kgl. D. Vidensk. Selsk. nat. og math. Afh. 6te 

 Deel. Kbhvn. 1837. Tab. 2. Fig. 3-4. 



