37 



289 



i to Stykker, af hvilke det forreste bestaar af Halvdelen af Taphvirvlen, to andre Hals- 

 hvirvler og en afbrækkel Hvirveltorn, som passer nøjagtigt til den ene af de to Hals- 

 hvirvler, der sammensætte det bageste Stykke. 



Det førstnævnte Stykke var, da Dr. Lunds Samling blev sendt hertil , endnu besat 

 med tykke Lerklumper, som for en stor Del skjulte Hvirvlerne. Det var derfor af ham 

 blevet betragtet som en Breccie 1 ) og er indført i hans Fortegnelse som Nr. 1333 med 

 følgende Bestemmelse: «Halshvirvler, som det synes af Coelodon maquinensis , Lapa 

 da Esc ri van ia 5». De tvende andre Halshvirvler vare, skjøndt ogsaa de vare 

 sammenkittede , dog mindre inkrusterede og derfor indordnede blandt de rensede Knogler 

 i Samlingen; de bære Nr. 12357 og ere i Katalogen bestemt angivne at være: »vertebrce 

 cervicales af Coelodon maquinensis. Escr. 5». De to manglende Halshvirvler ere Ring- 

 hvirvlen {atlas) og en af de bageste, rimeligvis den sjette. Det har ikke været muligt at 

 skille de sammensintrede Hvirvler fra hverandre eller overalt at fjerne de fastsiddende Ler- 

 skorper, en Omstændighed, som maa tages i Betragtning med Hensyn til den neden- 

 staaende Beskrivelse. 



Taphvirvlen (axis) er noget højere end den er lang; men Forskjellen mellem 

 Højden og Længden er aabenbart mindre, end den plejer at være hos Kæmpedovendyrene ; 

 nøjagtigt kan Forholdet imidlertid ikke angives; thi den øverste Rand af den tynde Længde- 

 kam , som Hvirveltornen danner, er beskadiget og til Dels dækket af en Skorpe af fast- 

 sintret Ler. 1 sin nuværende Tilstand er Hvirvlen 57 mm høj og 45 mm lang, og det synes 

 kun at kunne være meget Lidt, som er brækkel af Hvirveltornen; hos forskjellige andre 

 Kæmpedovendyr, saasom Megalonyx jefersonii, Mylodon robustus, Lestodon armatus og 

 Platyonyx oicenii, er Højden derimod ikke langt fra at være dobbelt saa stor som Længden. 

 Hvirvellegemet [corpus] er ikke blot langstrakt, men tillige, navnlig bagtil, usædvanlig flad- 

 trykt; dets Underflade er dækket af en meget haard Lerskorpe, som ikke lader sig borttage; 

 det er derfor ikke godt at sige, om denne Flade, ligesom hos flere andre Kæmpedovendyr 

 er forsynet med en Længdekam; skulde det være Tilfældet, maa Kammen under alle Om- 

 stændigheder være højst ubetydelig. Hvirveltappen (processus odontoideus) bærer paa Under- 

 fladen en stærkt hvælvet Ledflade for Forbindelsen med Ringhvirvlen , medens den mod 

 ligamentuni transversnm atlantis vendende Flade næsten er plan ; hvorimod hos visse andre 

 Kæmpedovendyr , f. Eks. Platyonyx owenii og Lestodon armatus omvendt den for Atlas be- 

 stemte Ledflade næslen er plan, den mod Ligamentet vendende Flade hvælvet. Hvirvel- 



') Dr. Lunds palæontologiske Samling cr dolt i to Afdelinger; den ene, den langt større, indeholder 

 rensede, eller dog saa vidt muligt for Sinterskorper og Jordklumper befriede Knogler; den anden 

 bestaar af en stor Suite af Kreccier og er navnlig bestemt til at oplyse de geologiske Forhold og 

 navnlig de mange vekslende Maader, paa hvilke Knoglerne findes liggende bevarede i de forskjellige 

 Huler eller vel endog blot paa forskjellige Steder i samme Hule. Over hver af disse Afdelinger 

 haves en detailleret af Dr. Lund selv udarbeidet Fortegnelse. 



