290 



38 



legemets bageste Endeflade er skraat fortil heldende, og det Samme er, ligesom hos de 

 nulevendo Dovendyr, Tilfældet med begge Endefladerne paa alle de følgende Halshvirvler. 

 Tværudvæksten (processus transversus) er rettet skraat bagtil og ved sit Udspring gjennem- 

 boret af et Hul eller en Aarekanal [foramen trans versarium ) , saaledes som det næsten altid 

 er Tilfældet hos de megatherioide Dyr 1 ); den er henved 2o" ,m lang, afsmalnes ud mod sin 

 fri Ende og synes at være lidt sammentrykt udenfra indad ; den er imidlertid overtrukken 

 med en tyk Lerskorpe, som til Dels skjuler dens Form. Rygmarvskanalen (foramen spinale) 

 er lidt højere end bred og bliver lidt snevrere opad til. 



Den tredje Halshvirvel er meget kortere end Taphvirvlen; Hvirvellegemets bageste 

 Epifyse mangler, men dens Tykkelse kan let nogenlunde rigtigt skjønnes, og denne Ende- 

 plade iberegnet, er Hvirvellegemels Længde kun henved 30 mm , og Hvirvlen altsaa kun to 

 Tredjedele saa lang som Taphvirvlen. Tværudvæksten er temmelig beskadiget paa begge 

 Sider af Hvirvlen; dens Form og Størrelse kan derfor ikke angives nøjagtigt; den er selv- 

 følgelig ved sit Udspring gjennemboret af en Aarekanal og udenfor denne vingeformigt 

 udvidet, men den udsender ikke nogen særlig pladeformig Udvækst, lamella inferior 

 («Pleurapophysis», i Følge Owens Terminologi). Hvirveltornen er lav, men tilspidset. 

 Paa de tvende følgende Halshvirvler ere Tornene lidt højere, og Tværudvæksterne ere 

 forsynede med en særlig lamella inferior af anselig Størrelse. Den bageste af de fem 

 tilstedeværende Hvirvler anser jeg ubetinget for den Syvende. Dens Tværudvækster ere 

 gjennemborede af en Aarekanal og nedentil forsynede med en lamella inferior ; men der findes 

 ikke nogen Ledflade for et Ribben paa Hvirvellegemet. Disse Omstændigheder vise i For- 

 ening, at denne Hvirvel i etbvert Tilfælde maa tilhøre Halsregionen, og der kan i det 

 Højeste blive Spørgsmaal, om det virkelig er den syvende Halshvirvel, eller om del muligvis 

 kunde være den sjette. Den syvende Halshvirvel er temmelig forskjelligt bygget hos de 

 forskjellige Kæmpedovendyr, hos hvilke man hidtil har lært den at kjende; hos Megatherium 

 ameiicanum^) og hos den af Dr. Lund opdagede Platyonyx owenii*) er denne Hvirvels Tvær- 

 udvækst ikke gjennemboret af nogen Aarekanal, derimod findes en saadan hos Scelidotherium 



') 1 alle Fald kjendcr jeg kun et eneste Eksempel paa det Modsalte. I den værdifulde Samling af 

 fossile Knogler, som den senere afdøde P. Angelis, den bekjendte Diktator Uosas' Kortrolige og Presse- 

 agent, i 1847 medgav Galathea - Expeditionen ved dens Afrejse fra Uuenos Aires som Gave til Kong 

 Chr. VIII (se: Steen Bille, Corv. Gaiatheas Rejse &c. III, 442), og som nu tilhøre Universitetets 

 zoologiske Museum, er der nemlig en meget vel bevaret Taphvirvel af et Kæmpedovendyr, hvis for- 

 holdsvis smaa Tværudvækster mangle den omtalte Kanal. Den er ikke meget mindre end Megatheriets 

 Taphvirvel og maa derfor, forudsat at den hidrører fra et af de hidtil beskrevne Kæmpedovendyr, 

 antages at være af Lestodon armatus; det er til den, at der ovenfor et Par Gange er sigtet i det 

 Foregaaende. 



s ) Owen, H Mem. on the Meyatherium &c. P. 19, pl. IV, Og. 6. 



3 ) N°- 431 i Dr. Lunds Samling, «5— 7de Halshvirvel fra Lapa dos Indios n°- 4» (ogsaa kaldet Lapa da 

 quebra chavelha) i Omegnen af Landejendommen Mocambo. 



