310 



58 



nedenfor Laarbenshovedet ligesom hos MegaUnyæ jejfersonii , men springer stærkere frem 

 end hos dette Dyr. Den er beskadiget og til Dels afbrækkel paa det venstre Laarben, og 

 paa det højre delvis beklædt med en tynd Sinterskorpe ; men jeg tror dog at kunne se, 

 at skjondt Udvæksten for allerstørste Delen er exogen, findes der mod Spidsen paa Bag- 

 siden af den en lille og tynd, epifyseagtig Benskive, der ligesom hos de nulevende Doven- 

 dyr er dannet autogent og endnu ikke er vokset fast til Udvækstens exogene Del. 



Hvad der imidlertid især udmærker Laarbenet hos Coelodon er, at det besidder en 

 vel udviklet Laarhage (trochanter tertms), som har sin Plads paa Yderranden af Knoglen 

 ved Begyndelsen af dennes distale Halvdel ; den strækker sig ovenfra nedad i en Længde 

 af 36 til 37 Millimetre og springer frem som en langt mere skarpt begrændset, sammen- 

 trykt Udvækst end den kamformige Knude, som repræsenterer en tredje Trochanter hos 

 Megahnyx jejfersonii. Denne Laarhage er dernæst kun for en ringe Del dannet cxogent, 

 men er, ligesom Bæltedyrenes tredje Trochanter, væsenlig en selvstændig Epifyse ganske 

 paa samme Maade som Knoglens proximale og distale Endestykker og ligesom disse endnu 

 ikke vokset fast til Laarbenets Skaft hos det foreliggende unge Individ, hvorfor den ogsaa 

 har løsnet sig paa det venslre Laarben og er gaaet tabt. 



Knærullen er fuldstændig adskilt fra begge Ledknoernes synoviale Flader, og Knæ- 

 ledet frembyder derfor hos Coelodon tre særskilte Ledflader 1 ). Knærullen skilles fra den ydre 

 Ledkno ved en af begge de tilgrændsende Ledfladers skarpe Bande indfattet, temmelig dyb 

 Bende af omtrent syv Millimetres Brede ; Mellemrummet mellem Knærullen og den indre 

 Ledkno er ikke smallere end denne Bende, men mindre udhulet og mindre tyde- 

 ligt begrændset, fordi de tilstødende Ledfladers Bande, og navnlig Ledknoens, ere 

 afrundede og stumpe. Knærullen er temmelig stor og betydelig bredere end den er høj ; 

 den er temmelig udhulet i Tværretningen, svagt hvælvet ovenfra nedad. Af Ledknoerne er 

 den indre meget større og navnlig bredere end den ydre og derhos hvælvet saavel forfra 

 bagtil som udenfra indad; den ydre er naturligvis ogsaa hvælvet i den førstnævnte Retning, 

 men i Tværretningen er den blot lidt conveks langs Yderranden, men for Besten svagt 



owenii, men som maaske kan have tilhørt et andet, ligesaa stort Kæmpedovendyr, (indes der en 

 velbegrændset , særlig Ledbaandsgruhe paa sin rette Plads, men desuden, aldeles skilt fra denne, 

 en just ikke stor, men fuldkummen tydelig lndbugtning i Ledfladens Rand. Paa nogle andre Laar- 

 ben, som utvivlsomt tilhøre Platyonyx owenii, mangler derimod en slig Ledbaandsgrube ganske og 

 erstattes af en trekantet lndbugtning af den synoviale Flades Rand ligesom hos Megatheriet, kun 

 forholdsvis større og dybere. Det bliver at undersøge, hvorvidt disse her paapegede Forskelligheder 

 ere nogenlunde bestandige indenfor de forskjellige Arter. I saa Fald ville de i mange tvivlsomme 

 Tilfælde kunne yde god Hjælp til en rigtig Tydning af de i de brasilianske Huler fundne Levninger 

 af megatherioide Dyr, en Opgave, som neppe tør betragtes som fuldstændig løst, og som er for- 

 bunden med store Vanskeligheder, hvad. man vil kunne skjønne allerede deraf, at Dr. Lund længe 

 mente at kunne skjelne seks forskjellige Arter alene af Slægten Platyonyx (og Scelidotherium), 

 men i sin sidste Afhandling indskrænkede Tallet, saa at der kun blev -to sikkre Arter tilbage-. 

 ') Tab. IV. Fig. 4. 



