81 



333 



Indvending mod Kæmpedovendyrenes Klaltreevne fra den Omstændighed, at der ikke blot 

 aldrig var et lignende Misforhold mellem deres For- og Baglemmers Længde som hos 

 Bradypus- Slægten, men at deres Forlemmer endog i flere Tilfælde vare ubetydelig kortere 

 end Baglemmerne; men Indvendingen har i det Hele taget neppe nogen virkelig Betydning; 

 thi hos den anden nulevende Dovendyr- Typus, Choloepus-S\æg\.en, er der jo ingen Forskjel 

 paa Lemmernes Længde, og hvad dernæst Coelodon angaar, da er dens Forben vel endog 

 lidt længere end dens Bagben, og den maa for saa vidt altsaa ligesaa vel have kunnet 

 klattre som Nutidens totaaede Dovendyr. Ogsaa Bagføddernes store Brede tyder bestemt 

 paa, at Coelodon har klattret i Træerne; det synes nemlig, at naar Dyret paa den horizon- 

 tale Overflade hovedsagelig træder paa Fodens Yderkant, kunne meget brede Fødder ikke 

 være til Nytte, men maa snarere vanskeliggjøre en egenlig Gang, hvorimod slige Fødder 

 maa kunne være meget skikkede til Bevægelsen opad Træstammer, som mere eller mindre 

 skulle omspændes af Baglemmerne. Men nu have, som vi have set, Coelodon og Megalonyx 

 af alle megatherioide Dyr de bredeste Bagfødder; de have ikke blot mindst én Finger fier 

 end en hvilkensomhelst af Familiens andre Slægter, men Fodens Brede forøges yderligere 

 ved den store Udvækst paa Ydersiden af det femte Mellemfodben. Endelig kan ogsaa den Om- 

 stændighed, at deres Bagfødder hære to Kløer, og fremdeles den overordenlige Størrelse af den 

 ene af disse, Mellemtaaens, anføres til Støtte for den Mening, at Coelodon (og vistnok ogsaa 

 Megalonyx) har søgt sin Føde klattrende i Træerne; medens omvendt den uforholdsmæssige 

 Størrelse af Mellemtaaens Klo hos begge disse Slægter maa bidrage til at svække Troen 

 paa, at den hos Kæmpedovendyrene overhovedet kan have tjent til den, i mine Tanker, 

 noget besynderlige Brug, som den store engelske Anatom mener, at disse Dyr have gjort 

 af dem. Dersom det nemlig virkelig havde været dens Bestemmelse at bores ned i 

 Jorden, for at Dyret kunde staa fast, medens det oprykkede de Træer, hvis Løvværk det 

 vilde fortære, maa det unægtelig forundre, at se denne Klo at være forholdsvis allerstørst 1 ) 

 netop hos det megatherioide Dyr, som man paa Grund af dets Lidenhed allermindst kan 

 tiltro Evne til at have skaffet sig sin Føde paa den af Owen udtænkte Maade , og som af 

 samme Grund ikke vilde have kunnet naa Træernes Grene, selv om det stod oprejst, eller 

 overhovedet fra Jorden af vilde kunnet skaffe sig andet Løvværk end Bladene af ganske 

 smaa og lave Buske, som det kunde faa fat paa ogsaa uden at sidde oprejst. 



Der kan ikke være Tvivl om, at Halen hos alle de megatherioide Dyr, Coelodon 

 ikke undtagen, har været en tyk og kjødfuld Støttehale, men ikke en Snohale, og ved første 

 Betragtning kan en slig Hale synes saa lidet tjenlig for et klaltrende Dyr, at man kan 

 fristes til i den at se en væsenlig Indvending mod at tillægge dem denne Evne. Imidlertid 



M Hos Mylodon robustus er Bagfodens Mellemklo meget kjendelig mindre end Forfodens, hos Megatheriet 

 omtrent af samme Slorrelse som dennes, men hos Coelodon er denne Klo næsten en halv Gang 

 længere end den tilsvarende paa Forbenene. 



Vidensk Selsk. Skr., 5. Kække, naturv. og math. Afd. XII. 3. 43 



