360 



10 



Tryneknogler hidtil ikke ere paaviste som almindeligt tilstedeværende Forbeninger, og der 

 navnlig ikke vides at være fundet Spor til dem hos de øvrige megatherioide Dyr eller hos 

 deres Slægtninge, de nulevende Dovendyr, forekommer det mig betænkeligt her pludselig 

 at ville finde dem i en Del, med hvilken de næppe kunne siges at frembyde Lighed enten 

 i Form eller Størrelse eller Anvendelse. Broen synes mig derfor ikke ret godt at kunne 

 antages for andet, end hvad den virkelig ogsaa ganske har Udseende af at være, nemlig 

 to, fra selve Mellemkjæbebenene udgaaende, indbyrdes sammenvoksede Apofyser, uagtet 

 det ganske vist maa indrømmes, at de nysnævnte Knogler ellers ikke hos Pattedyrene ud- 

 sende tilsvarende Udvækster. Kun Fundet af andre og yngre Kranier, som fremviste umis- 

 kjendelige Spor af en oprindelig Adskillelse mellem Mellemkjæbebenene og Broen, vilde 

 efter min Mening afgive en gyldig Indvending mod denne Anskuelse. 



En saa væsenlig Afvigelse fra Snudepartiets sædvanlige Konstruktion maa naturligvis 

 have sin Betydning. Hos de tichorhine Næsehorn forøger Snudens ejendommelige Bygning 

 i høj Grad dens Styrke og finder sin Forklaring i de meget store Horn, hvormed disse 

 Dyr vare forsynede, og i den Brug, de utvivlsomt gjorde af dem. Men paa det Kranie, 

 hvorom Talen er her, er Næseskillevæggen jo ikke forbenet, Næsebenene sænke sig ikke 

 saa meget ned mod Mellemkjæbebenenes Forrand som hos hine, og den opstigende Benbro 

 maa derfor rejse sig meget højt i Vejret for at naa de nysnævnte Ben. Snudepartiet er 

 saaledes ikke nær saa stærkt bygget som hos de tichorhine Næsehorn ; Næsebenenes Overflade 

 er rigtignok hvælvet ligesom hos disse, men den er tillige glat uden mindste Spor til Ujævn- 

 heder eller Ruheder, der kunde antyde, at den har baaret et Horn; selve Benene ere derhos 

 ikke saa tykke som hos Næsehornene, og intet tyder paa, at de som hos disse indvendig 

 skulde være fulde af store Luftceller. Der synes saaledes ikke at være Grund til at sætte den 

 mærkværdige Snudebygning i Forbindelse med et Horn, hvis Forekomst hos et megatherioid 

 Dyr jo ogsaa af aprioriske Grunde maa anses for lidet rimelig. Formentlig vil det ogsaa let 

 ses, at heller ikke en egenlig Snabel antydes ved det ovenfor beskrevne Bygningsforhold, og 

 at Benbroen næppe vilde have kunnet afgive et passende Fæste for et sligt Redskab og dets 

 kraftige Muskler. Der synes saaledes kun at være den Forklaring tilbage, at Forbindelsen 

 mellem Næse- og Mellemkjæbebenene kan have tilladt en usædvanlig Udvikling og Størrelse af 

 de bruskede Næsevinger samt af de for dem og for Overlæben bestemte Muskler, og at Dyret 

 har haft i høj Grad muskuløse og bevægelige Læber, og navnlig en meget udstrækkelig Over- 

 læbe, som maaske har været benyttet til at gribe og fastholde Løvet, hvoraf det nærede sig. 



Den af Overkjæbebenene dannede Del af Ganen, er vel noget, men ikke meget 

 længere end dennes forreste af Mellemkjæbebenene dannede Parti; den er ubetydelig udbulet 

 mellem de forreste Tænder , længst bagtil lidt hvælvet , og da Tandraderne i Over- 

 munden divergere om end kun ubetydeligt fortil , aftager Ganefiadens Brede bagtil. Det 

 bageste Stykke af Ganefladen mangler; den er brækket tværs over 4 til 5 Centimetre 



