362 



12 



Hjærne bestemte Del af Hjærnehulen fra det foranliggende Hum, som den store Iljærne har 

 udfyldt, og naar man sammenligner Hjærnehulen med de Udstøbninger af Hjærnehulen hos 

 forskjellige andre megatherioide Dyr, som Gervais har afbildet 1 ), viser det sig, at Iljærnen 

 har været, om ikke kortere, saa dog smallere end hos Mylodon, ja selv smallere end hos 

 Scelidotherium; dens største Brede bagtil over den store Hjærne er nemlig kun omtrent 

 84 Millimetre, medens det tilsvarende Maal er næsten 100 Millimetre hos Mylodon robustus 

 og 94 hos Scelidotherium leptoceplialum. 



Nakkefladen hælder opad skraat fortil under en Vinkel af nogle og tredive Grader, 

 og Nakkeledknuderne danne saaledes Baghovedets bagtil mest fremspringende Punkt. 

 Nakkehullet (foramen magnum) er rettet nedad og fortil; dets Omrids er lidt beskadiget, 

 men dog ikke mere, end at man tydelig ser, at det har en bred, hjærteformig Figur med 

 Spidsen fortil; dets Tværgjennemsnit er 59, den modsatte Diameter 45 Millimetre ; i Midten 

 af dets øverste Band er der en lille, afrundet Indbugt ligesom hos de tvende ovenfor 

 nævnte Kæmpedovendyr. Fra Nakkekammen af løber Kraniets øverste Kontur i Hovedsagen 

 temmelig lige, men viser sig dog, set fra Siden, svagt bølgende, nemlig lidt hvadvet fra 

 den nævnte Kam af til Øjehulen, dernæst lidt fordybet over denne og atter hvælvet i 

 Snuderegionen. I den dybe Hulhed nederst paa Siden af Baghovedet mellem Paroecipital- 

 Udvæksten og Tindingebenet er der en Levning af den oprindelige Søm mellem disse til- 

 bage 2 ); men flere Spor til de tidligere Grændser mellem Hjærnekassens forskjellige Knogler 

 ere heller ikke at finde. Tindingegruben er bagtil og foroven indfattet af ophøjede Kamme 

 eller Linjer, som tydeligt vise Tindingemuskelens Udstrækning, forneden af en Kam, som 

 fortil gaar over i den øverste skarpe Band af Tindingebenets Kindudvækst (processus zygo- 

 maticus oss. temp.), og hele Grubens Overflade har paa Grund af en Mængde ganske smaa, 

 sig krydsende Kamme , som ere Mærker efter Tindingemusklens Muskelbundter , faaet 

 et ujævnt, grubet og netformigt Udseende og er derved endnu skarpere afgrændset. 

 Trommebenene danne, som sædvanligt hos de megatherioide Dyr, en oventil ikke helt 

 lukket Bing, som ikke voxer sammen med Tindingebenets øvrige Dele, men som dog 

 paa det foreliggende Kranie er holdt fast i sin Stilling ved tilklæbende Lerklumper; den 

 ydre Øreaabning har en lidt oval Form, dens Højde er 17 Millimetre, medens den er 14 i 

 Gjennemsnit forfra bagtil. Langs Midten af Hjærnekassens øverste Overflade løber der fra 

 Nakkekammen en svagt fordybet Bende, som taber sig ved Øjehulen; iøvrigt er Overfladen 

 nogenlunde plan tværs over, ganske glat og omtrent jævnbred. Den har i dette Stykke en 

 Brede af henved 9 Centimetre, og da Kraniet er af et gammelt Dyr, er det saaledes klart, 



') Nouvelles Archives du Museum. T. V. Mémoire sur les formes cérébrales propres aux Édentés vivants 



et fossiles etc. par Gervais, Pl. 4 & 5. 

 a ) Tab. 1. 



