400 



20 



sig en tilstrækkeligt tilnærmet Bestemmelse af E u .. 1 denne Henseende skal jeg anbefale, 

 at trjøre en Overslagsregning efter det Princip, at man først gaar til den yderste tilladelige 

 Grændse med at sammentrække konsekutive Observationer til Middeltal, at man dernæst 

 betragter disse Middeltal som udjevnede Værdier for æ, medens man helt ser bort fra de 

 spredte Observationer, som ikke kunne bruges til Beregning af Middeltal, og paa denne 

 Maadc skaffer sig en Række Værdier, 



x A , xb, Æcj x d , x e . 



Ved Siden deraf maa man sammentrække de foreløbigt med en vilkaarlig Enhed fastsatte 

 Vægte v, saaledes at 



a,a+i 



, 0. S. V. 



Beregner man da Vægtenheden E w efter Formlen 



Ev _ g 



2v{æ A — x B ) 2 ' 



A.B 



idet iV+ 1 er Antallet af de benyttede Middeltal x A osv. , da vil en saadan Bestemmelse 

 vel som oftest vise sig lidt for stor, men dog kunne bruges som en første Tilnærmelse. 



Men selv, hvor man gjennem en Udjevning har faaet Bekræftelse paa, at de anvendte 

 Vægte ere rigtige, under Forudsætning af at Fejllovene ere exponentielle, er der endnu Brug 

 for endel mere Kritik end der sædvanligt anvendes. «Skjaeve» Fejllove og Fejllove med 

 flere Maxima forekomme vel kun sjeldent, men kræve, hvor de vise sig, en forandret Be- 

 handlingsmaade. For systematiske Fejl bliver man ikke let helt fri. 



Udjevning efter lineære Funktioner af ubekj endte Elementer. 



Naar man har tilendebragt en Udjevning efter de her fremsatte Regler for en Række 

 Iagttagelser med Komplikation af to forskjelligt virkende Slags tilfældige Fejlkilder, vil man 

 selvfølgeligt ikke være fritaget for at prøve de to fundne Fejltabeller yderligere. Det kan 

 jo være, at Resultaterne vise Mangeler, som antyde, at Komplikationen har været af en 

 anden Art, end den forholdsvis simple Slags, som her er behandlet. Det kan ogsaa være, 

 at man, efter at have sondret imellem de to Slags Fejl, bliver sat i Stand til at erkjende 

 Spor af egentlige systematiske Fejl i den ene eller anden af de fundne Fejltabeller, Fejl, 

 som man ikke kunde paavise, saalænge de skjultes af Komplikationen mellem de egentlige 

 [agttagelsesfejl og Instrumentets Forrykkelser, men som, efter at denne er hævet, vise sig 

 saa tydeligt, at der kan være Haab om at kunne fjerne dem ved at beregne Korrektioner 

 paa Grundlag . af en eller anden Biomstændighed ved Observationerne. Desuden have vi 

 jo hidtil kun betragtet det Tilfælde, hvor de med komplicerede Fejl behæftede Observationer 

 angaa et Fænomen, som i sig selv kunde antages at være konstant. Det bør da endnu i 



