2? 



435 



med en ophøjet Linie af samme Beskaffen- 

 hed paa hver Side af Midtlinien og parallelt 

 med denne. Foruden disse 4 fremspringende 

 Linier ndgaa 2 korte Skraalinier fra Pyra- 

 midens Spids ned mod Mellemkjævens For- 

 rand, f) e t ru d ef o rm i g e Nakkeskjold, 

 der hos den voxne Holocentrum er forholds- 

 vis lidet, ikke større end de tilstødende Skæl, 

 er her forholdsvis stort og forsynet 

 med en opstaaende Kam, der bagtil 

 danner ligesom en kort Torn eller Spids. 

 Den øvre Gjællelaagstorn giver ikke 

 Forgjællelaagets meget efter; den anden er 

 mindre. Sidelinieskællenes, Skælrækkernes og 

 Straalernes Antal er som hos de større 

 Ungers; den længste Gatfinnestraale 

 er derimod nu forholdsvis kort, dens 

 Længde indeholdes 5V2— 6 Gange i Total- 

 længden. Rygfinnens sorte Plet gjen- 

 findes uforandret 1 ). 



Kaptajn Andrea har fremdeles paa 68 c 

 af Golfstrømmen, midtvejs mellem Kap Cod o 



trent. Skællenes Antal (40—46) som senere; 

 ligeledes Straalernes (I): 11 + 12, A : 4 -f 8, 

 V: 1 4-7). Den længste Gatfinnestraale 

 er nu ikke længere end den blødstraalede Del 

 af Finnen ; den er omtrent saa lang som Snuden 

 fra Spidsen til Øjet, indeholdes alt saa 

 8 — 9 Gange i Totallængden. Ryggen 

 er mørkere end hos de noget ældre Unger, 

 og den forreste pigstraalede Ryg- 

 finne er aldeles sort-). 



De beskrevne Exemplarer ere ligesom de store 

 Unger og de voxne fra de danske Antiller. 

 Af de 3 Exemplarer, der ligge til Grund for 

 denne Skildring, er det ene, som tidligere anført 

 fra Florida-Strædet, det andet fra Atlanterhavet 

 S. O. for Brasilien. 



V. L. og 38° N. Br. (altsaa i Fortsættelsen 

 ; Bermudas-Øerne) fisket en kun 7 Mm. 

 lang lille Fisk, der aabenbart repræsenterer et endnu yngre Udviklingstrin af denne Slægt; 

 om af samme Art 3 ), er vel mindre sandsynligt. Exemplaret er noget medtaget, og jeg- 

 skal derfor indskrænke mig til at bemærke, at Legemsformen paa dette første Udviklings- 

 trin er meget forkortet, men Snuden i den Grad forlænget, forholdsvis, at dens Længde 

 nu næsten er det dobbelte af Øjetværmaalet; endvidere er Næb spids en 

 spaltet, saaledes som jeg ogsaa finder det hos enkelte smaa RhyncMchthys (Fig. 7) fra det 

 indiske Hav. Dette er imidlertid ikke en for hele Slægtens spædeste Alderstrin karakteri- 

 stisk Ejendommelighed, thi der foreligger Halocentrum-Uagev eller »Rhynchichihys« af samme 

 Størrelse , hvor dette ikke er Tilfældet. Hvad der derimod altid bidrager til at give den 

 spæde Holocentrum et paafaldende Udseende, er den stærke Ud vikling af Nakke- 

 tornen, som paa senere Udviklingstrin enten er aldeles forsvunden eller reduceret til et 

 Rudiment, der let overses. Vel var den afbrudt paa det foreliggende Exemplar fra Atlanter- 

 havet, men det skjønnes dog, navnlig ved at sammenholde det med andre spæde Ilolo- 

 centra eller «Rhynchichthyer» fra det indiske Hav, at den maa have varet lige saa lang 

 som Gjællelaagstornene; disse staa imidlertid langt tilbage for Forgj ællelaag st ornen e, 



H. sogho er Standfisk ved Bermudas-Øerne og er forekommet ved Newport paa Rhode Island 

 (Brown-Goode, Gill). 



55* 



