440 



32 



én Ribbe (Sideliniens Skæl have dog to), men denne løber nd i to (sjældent tre) bagudrettede 

 krumme Torne, den ene bagved den anden, hvilket giver den unge Fisk et ejendommeligt 

 ru eller ligesom loddent Udseende. Hos den voxne Tetràgonurus kan man endnu hist og 

 her finde Spor til Ribbernes Torne; hos den yngste foreliggende Unge (16 Mm.) er der 

 derimod endnu hverken Spor til Skæl eller Skæltorne; den udmærker sig fremdeles ved, at 

 Bugfinnerne endnu ere overmaade korte, i høj Grad rudimentære. Vi møde det samme Træk 

 hos andre Fiske, f. Ex. Histiophorus, Dactylopterus. 



Den første Beskriver af denne mærkelige Fiskeform kaldte den en »MugiU, og 

 C u vi er' s Medarbejder gav den Plads i et særeget Kapitel af Fiskeværkets 13de Bog »Les 

 Mugiloïdes». Det kan dog næppe siges, at han regnede den til denne Familie, om han 

 end gjør opmærksom paa visse formentlige «Familie-Ligheder» med denne — Ligheder, 

 som dog, nærmere besete, vise sig at være lige saa mange Uligheder. Til — med Günther, 

 i'Catal.» Ill — at give den Plads i Æ/imWf-Gruppen, er der ikke bedre Grund, og Slægten 

 — med sin formentlig eneste Art — vilde saaledes være husvild eller danne en egen 

 Gruppe for sig ligesom adskillige andre isolerede Slægter, med mindre man vilde optage 

 Lowe's og Swainson's Tanke at henføre den til Scomberoiderne. Dens nærmeste 

 Slægtninge vilde da være Thyrsites- Gruppen, særligt maaske den saakaldte «ßuvettus», der 

 i øvrigt ikke er mig bekjendt af Autopsi, hvorfor jeg ikke skal forfølge denne Tanke videre, 

 men indskrænke mig til at henvise til Lowe's Motivering («Fishes of Madera», p. 130 — 37), 

 som jeg tror, at man i de fleste Punkter kan tiltræde, skjønt han maaske udtrykker sig 

 med for stor Styrke derom og støtter sig paa nogle Momenter af tvivlsom Værd. Allige- 

 vel tror jeg, som sagt, at hans Mening har adskilligt for sig, og at den snarere bekræftes 

 end afkræftes ved, hvad her nu af mig er oplyst om Ungerne. Skællene hos de unge 

 Tetragonurer minde stærkt om X?);>/izas-Ungernes (se næste Stykke, 4), og Halekjølene kjendes 

 vel næppe hos mange Former udenfor Grupperne Scomberoidei (s. lat.) og Scomberesoces; de tal- 

 rige Coeca pylorica pege ligeledes paa Makrel -Familien, og den ejendommelige Udvikling af 

 Pharyngeo-Oesophageal-Partiet *) vil maaske ogsaa snarest finde oplysende Analogier indenfor 

 denne. Dette maa dog ingenlunde forstaas som en bestemt Henførelse af Slægten til Makrel- 

 Gruppen ; dertil vilde der under alle Omstændigheder kræves nogle positivt forbindende 

 Mellemled, som i al Fald endnu ere ubekjendte. Heller ikke tror jeg, at man som Bevis 

 for Slægtskabet med Scomberoidei (s. lat.) med nogen synderlig Styrke tør beraabe sig paa 

 Gjællelaagets Tornebevæbning hos Ungerne; thi denne findes ogsaa udenfor Scomberoid- 

 Gruppen, hos Ungerne af flere Familier, f. Ex. Sparoiderne , og er vel overhovedet kun 



') 1 Beskrivelsen af dette omtales ikke to trinde, tornede (o: tandbesatte) stavdannede Knogler, som fra 

 Svælgets Rygside forlænge sig langt tilbage i det med Papiller tæt besatte rummelige, muskulöse 

 Spiseror. Hvilken Holle de spille under Kodens Behandling, véd jeg ikke; ilet er Forlængelser fra 

 de ovre Svælgben. 



