444 



36 



eller næsten Halvdelen; og af disse 10 Mm. udgjør Næbet (o: Overkjæven indtil Øjet) atter 

 det halve eller 5 Mm.; den Del af Undernæbet, som rager frem foran Øjet, udgjør igjen 

 heraf 2 Mm. eller to Femtedele. Supraorbitalrandene ere stærkt fremspringende og fint 

 takkede; Panden sænker sig brat ned mod Næbet; bagtil fortsætter Orbito-Temporalkammen 

 sig i en vandret, bagudrettet, spids, tresidet, randtakket Nakketorn; den fra Hjørnet af 

 Forgjællelaaget udgaaende Torn har en lignende Form og Skulptur, men er noget bøjet og 

 meget længere og smækrere; den naar omtrent til halvt ud paa Brystfinnerne. Langt ud 

 over begge rage de tilsyneladende kun af en enkelt Straale bestaaende Bugfinner. Huden 

 er glat; Halefinnen ikke kløvet; Kjævetænderne kraftige; især udmærke sig i denne Hen- 

 seende de forreste i Underkjæven. — Foruden dette Exemplar besidder Museet en Bække 

 Unger af 5V2 — 12 Mm. s Længde, der afvige meget lidt fra hinanden. Alle disse Smaafiske 

 — i hvilke man, naar man ikke kjendte det ovenfor beskrevne eller de af G. gjengivne 

 Mellemled, skulde have ondt ved at gjenkjende Histiophorer , men snarere formode et Ud- 

 viklingstrin af en JJacti/lopterus-aglig Fisk — have en stærk Pandesænkning og en kort, 

 bred, spids Snude eller «Næb», hvis med stærke Tænder besatte Overkjæve kun er ube- 

 tydelig længere end Underkjæven; stærke Krogtænder udmærke Spidsen af begge Kjæver. 

 Formen er forholdsvis plump, kort og sammentrængt. Jo mindre de ere, desto bredere og 

 kortere er Snuden, til sidst er dennes Længde ikke større end et Øjetværmaal. Forgjælle- 

 laagslornen er hos dem alle meget længere end de korte Brystfinner; Bugfinnerne ses kun 

 som et yderst lille Rudiment. Alle have ligesom det større Exemplar en eller to smaa 

 Torne nedenfor, to ovenfor Præoperkulartornen (til hvilke Torne man intet ser paa Fig. 1 

 og 2, S. 443). Byg- og Gatfinnen ere hos dem alle lave, uden tydelige Straaler, selv om 

 saadanne ere tilstede i Halefinnen; hos de yngre ses den under en ret Vinkel opadbøjede 

 Notochorda meget tydelig, men hos det allermindste (Tab. 11, fig. 11) er den endnu ikke 

 bojet opad og alle 3 Finner gaa i ét; hos dette Hisliophorcrnes allertidligste Udviklingstrin 

 ses endelig, ligesom hos visse andre unge Scomberoider, en lille Supraorbitallorn, men den 

 forsvinder forholdsvis tidligt. 



Af Xiphias gladius har 



Gu vi er beskrevet og afbildet 

 den yngre Form efter Exemplarer 

 paa 12 og 18 Tommer; PI. 

 225—26 af det store Fiskeværk 

 er i denne Henseende yderst 



Ung Sværdfisk (Kopi efter c u vier). instruktiv. Yngre Former paa 



2V2 Tomme og 12V-2 Mm. ere 



omtalte af Günther (1. c), som kortelig har gjort Bede for deres Forskjelligheder fra de 

 meget unge Histiophorer. Man vil allerede af disse Data kunne gjøre sig en meget god 



