448 



10 



5. TrifChiurus og Gempylm. 



(Hertil Tab. II, lig. 12 og Tali III, fig. 3-8.) 



Nogle almindelige indledende Bemærkninger turde her være paa deres Plads. 



Under Benævnelsen «Trichiuridœ» sammenfattede Günther 1 ) en Kække at' Slægter, 

 som tidligere regnedes til Makrelfiskene (Scomberoiderne)' 2 ), men som i det hele udmærke 

 sig lige over for de typiske Medlemmer af denne store Familie ved en mere eller mindre 

 langstrakt Legemsform; er denne end hos enkelte Former (Euvettus, Epinnula) næppe 

 mere langstrakt end hos mange typiske Scomberoider, antager den paa den anden Side 

 hos de mere yderligt staaende Former Karakteren af det klinge- eller baandformige ( Tri- 

 chiurus, Lepidopux), hvorfor Benævnelsen «Baand-Makreler» kunde være en ret vel valgt 

 Betegnelse for denne Gruppe eller i al Fald for de Former, hvortil sidst er hentydet. Jeg 

 véd ikke, om den ovennævnte fremragende lehthyolog endnu vil fastholde sin Gruppe 

 «Trichiuridœ» i dens oprindelige Omfang; men uden her at ville fordybe mig enten i 

 Fiskenes Systematik i Almindelighed eller særligt i de makrelagtige Fiskes, kan jeg dog 

 udtale, at det hverken forekommer mig vel begrundet at sammenstille alle de Former, som 

 danne Günther' s « Trichiuridœ » , i en og samme snavre Gruppe eller at udskille denne 

 saa fuldstændigt fra Seomberoiderne , som han f. Ex. har gjort det i den Oversigt over 

 Pigfinnefiskenes Grupper, hvormed tredje Bind af hans Fiskekatalog ender, og hvori den 

 — ligesom Sværdfiskenes — er stillet helt udenfor bans ottende Afdeling: Cotto- Scombri- 

 formes. Jeg véd ikke, ved hvilke Karakterer, være sig ydre Formforhold eller dybere Byg- 

 ningsforhold , f. Ex. Thyrsites skulde være saa forskjellig fra de typiske Scomberoider, at 

 det skulde retfærd iggjøre at stille dem i to forskjellige Grupper af Familier. For blot at 

 nævne de to Forhold, paa hvilke man vel snarest vil kunne tænke, Hvirvlernes og Byg- 

 finne-Pigstraalernes Antal, da synker det første hos Thyrsites atun jo ned Iii 37, medens 

 det hos adskillige « Scomhridtü» er højere 3 ), og det sidst nævnte er hos Epinnula og 



M Catal. Acanthopl. Fishes in the Brit. Museum, II, p. 342 (I8G0). 



2 ) C u v ie r et Vn len c ien n es , Histoire naturelle d. Poissons, t. VIII. Lepidopua og Trichiurus afhandles 

 dog (jfr. p . 217) som et Appendix til den første store Tribus af «Scombéroïdes». 



3 ) Jeg holder mig her til Opgivelserne i Günther's «Catalogue", f Ex. Thynnus (38 — il), Auxis (30), 

 Nomeus (41), Bramü (42), Cybium (45), Lampris (43- 46). Det er ogsaa noget paafaldende, at skjont 

 Hvirveltallet 10-j-14 — 24 egentlig er den eneste Karakter for *Carangidæ> i Modsætning til 

 «Scombridœ-, er der dog adskillige saakaldte — men, det skal indrømmes, for en Del maaske ikke 

 virkelige — «Carangider«, som enten have færre (Capros, Zanclus, Kurtus) eller liere Hvirvler (Chorinemus, 

 Temnodon) end der efter denne Distinktion skulde tilkomme dem. Der ligger derfor vistnok noget 

 rigtigt til Grund for den Tanke, at opløse Scomberoiderne i en Række mindre Grupper, som det 

 f. Ex. er sket i Gills «Arrangement of the families of fishes » (Smithson. Miscellaneous collections, 

 247, 1S72) eller i sammes Fortegnelse over Nordamerikas Fiske (Un. St. Comniiss. fish and fisheries, 



