41 



449 



Ruveifus kun 14 oller 15, ligesom hos visse Thynnus- Arter, medens Arter af Cybium (Acantho- 

 cybium) og Pelamys — liave et større Tal. Uden at miskjonde det fjærnere Slægtskab 

 mellem Gempylus og Lepidopus tror jeg, at en skarpere Begrænsning og langt naturligere 

 Gruppering vilde opnaas ved — med Swains on 1 ) og Gill 2 ) — at overføre Gempylus, 

 Thyrsites o. s. v. til de egentlige Makrelfiske (Scombridæ) og begrænse Begrebet «Baand- 

 Makreler» ( Trichiuridœ) saaledes, at det kun omfatter Slægter Trichiurus og Lepidopus og 

 de to mindre vel kjendte (i al Fald mig ubekjendte) Slægter Euoæymetopon Gill og Apha- 

 nopus Lowe, hvad enten man nu vil opfatte disse Former som en Underafdeling af Scomberoidæ 

 (s. lat.) eller som en med disse nærbeslægtet lille Sidegruppe (»type aberrant» eller «satellite»). 

 Spørgsmaalet er her i øvrigt mindre væsentligt; jeg berører det dels for de Læseres Skyld, 

 som disse Bemærkninger maaskc kunde lette Orienteringen i disse lidt indviklede systema- 

 tiske Forhold, dels fordi det her falder mig bekvemt at sammenstille i én Paragraf, hvad 

 jeg har kunnet oplyse om Udviklingen af Trichiurus og Gempylus, uden at jeg derfor 

 ønskede at opfattes som den, der vilde knytte disse to Slægter nærmere sammen, end de 

 virkelig ere det fra Naturens Haand. Her er, som sagt, ikke Stedet til at gaa dybere ind 

 paa systematiske Spørgsmaal, hvis Drøftelse jeg heller ikke turde love at kunne fremme i 

 nogen væsentlig Grad; men da Spørgsmaalet om Forholdet mellem Trichiurus og de ægte 

 Seomberoider har foranlediget mig til at nævne den opstillede Afdeling « Cotto-Scombiifornws« . 

 tør jeg dog maaske benytte denne Lejlighed til at udtale min Dissens med Hensyn til 

 denne Sammenstillings Naturlighed. Den iehthyologiske Systematik er endnu, ikke alene i 

 sine llovedlræk (som jeg ved en anden Lejlighed har drøftet), men ogsaa i sine Enkeltheder 

 (Slægternes Anbringelse i Familierne, disses Begrænsning o. s. v.), saa lidet fast, al næsten 

 alt kan synes at være tilladt, da det i de allerfleste Tilfælde er umuligt at bevise eller 



pl. I, 1873). Og kan det end være rigtigt helt at udløse enkelte at' disse Smaagruppcr af den tid- 

 ligere eller midlertidige Forbindelse med Makrelfiskene, tror jeg dog, at man paa visse Punkter er 

 gaaet for vidt i demie Henseende, og at det er meget urigtigt ganske at lade falde del stærke 

 Slægtskabsbaand, som forbinder i det mindste den større Del af disse Smaagrupper til et natur- 

 ligt Hele. 



') «The natural history of fishes, amphibians and reptiles» (1839) Vol.11. Thyrsites og Gempylus figurere 

 her i Gruppen « Thynninœ» efter Cybium , medens Trichiurus og Lepidopus [tilligemed Ammodytes] 

 danne Gruppen «Trichiurinœ». Da «Thynninæ> igjen henføres under "Scombridæ«, « Trichiurinæ* 

 derimod under « Corypluminw ■> , komme hine to Grupper altsaa temmelig langt fra hinanden, skjont 

 begge høre ind under «Tribus» Mkroleptes , som i Hovedsagen vil svare til det Cuvier'ske Be- 

 greb » Makrelfiske« , med Tillæg af adskillige husvilde Slægter — deriblandt rigtignok nogle, der 

 ganske vist høre helt anden Steds hen, f. Ex. Fistidaria, Alepisaurus, Paralepis, Atherina, Bhyn- 

 c/tobdella o. s. v. 



2 ) «On the limits and arrangement of the family of Scombroids" (Proc. Acad. nat. sc. Philadelphia, 

 1862, pp. 124-26); «Note on the family of Scombroids" (ib. p. 329); «Synopsis of the family of 

 Lepturoids and description of a remarkable new generic type» jib. 1S63, pp. 224 — 39). Gill 

 stiller Gempylus for sig i en egen Underfamilie {Gempylinw) ved Siden af Scombrinæ , Thyrsitinæ 

 og Orcyniuæ. 



VidPnsk. Selsk. Skr., ä. Ilmkkp, natutviilensk. or math. Afd. XII. G. 57 



