460 



52 



6. Thynnus; Orcynus ; Pelamys; Cybium og Acanthocybium. 



(Tab. Ill, Fig. 1 og 2.) 



De Bidrag, som jeg kan yde til Kundskab om de tidligere Trin af Thynnidernes Ud- 

 viklingshistorie, ere ubetydelige; men jeg tror at burde gaa lidt ind paa Arts- og Slægtsfor- 

 holdene indenfor Thunfiskenes Gruppe, over hvilke der endnu hviler en mærkelig, skjønt 

 ikke uforklarlig Dunkelhed. De Oplysninger, som jeg kan give, ere dog mindre af positiv 

 end af negativ Art; mit .Materiale af denne Gruppe, der fremfor nogen anden maa regnes til 

 den pelagiske Fauna — nogle af dens Arter mere end andre — er langtfra stort nok til 

 paa alle Punkter at kunne lede til afgjørende Resultater, men dog formentlig tilstrækkeligt 

 til at kunne udpege en Del af de svage eller usikre Steder, som trænge til nærmere Belysning. 



Fra den «almindelige ïhunflsk» [Thynnus vulgaris Cuv. , Th. mediterraneus Risso, 

 Orcynus thynnus Lin.) skjelnede Forfatterne til det store franske Fiskeværk og særligt 

 Cuvier, hvem det 8de Bind skyldes, under Navn af Th. brachypterus en Form, som allerede 

 af Duhamel var betegnet med Navnet «Alicorti», men som Middelhavets Fiskere dog 

 i Regelen ikke synes at skjelne fra den almindelige Tbunflsk. Den skulde især 

 udmærke sig ved et mindre omfangsrigt «B ry s tharn is k », som næppe naar ud 

 over den tiende Rygpigstraale , og hvis øvre Bugt naar fortil indtil hen under fjerde eller 

 femte; ved kortere Brystfinner (disses Længde indeboldes over ? eller næsten 8 Gange 

 i Totallængden, denne maalt til en Linie mellem Spidserne af Halefinnen); ved en lavere 

 anden Rygfinne og Gatfinne; ved en, især hos yngre Individer, livligere Tegning 

 af morkere, bølgende Tværstriber paa Ryggens blaa Grund, til hvilke der endnu er Spor 

 hos Individer af 18 Tommers Længde (men som altsaa forsvinde hos ældre?); samt ved 

 Tilstedeværelsen af en lille Svømmeblære; dens almindelige Størrelse angives til 3 

 Fod. Da Cuvier' s Beskrivelse af Thynnus vulgaris netop er gjort efter et Exemplar 

 af denne samme Størrelse (1. c. p. 71), skulde der synes at være god Grund til at 

 antage, at de angivne ydre Karakterer vare udfundne ved at sammenligne éns store 

 Fiske, saa at der ikke vel kunde gives den Mistanke Rum, at de formentlige Artsforskel- 

 ligheder kun beroede paa Forskjel i Alder og Størrelse. Alligevel kan denne Mistanke 

 ikke ganske undertrykkes; de angivne Karakterer ere for en stor Del netop saadanne, som 

 hos andre Former ere underkastede større eller mindre Forandringer med Alderen; det er 

 f. Ex. hyppigt nok , at anden Rygfinne og Gatfinnen voxe ud , forlænge sig i Højden med 

 Alderen — jeg kommer tilbage til dette Forhold ved andre Arter i det følgende — at 

 Brystfinnerne ere forholdsvis længere, Farverne mindre livlige hos ældre Individer. Mindre 

 vis er jeg paa, om man tør slaa fast som almindelig Regel, at « Brystharnisket" har et 

 noget større Omfang hos ældre end hos yngre Individer af samme Art. Det kan 

 endvidere bemærkes, at Cuvier beskriver og afbilder (pi. 210) Brystfinnerne som længere 



