53 



461 



hos den almindelige Thunfisk end andre have fundet dem; paa Museets to Exemplaren af 

 nordiske Thunfiske (det ene udstoppet, det andet skeletteret), der have en Længde af 7V3Fod 

 og af 8V2 Fod, indeholdes deres Længde kun 6V3 til 6V5 Gang i Totallængden (til Hale- 

 finnens Bagrand, midt i Bugten), og Kröyer fandt dem (Danmarks Fiske, I, S. 241—44) endnu 

 kortere (1 '.l 1 !*), netop som hos »Th. brachypterus» , paa et af ham undersøgt Exemplar; 

 de naa paa vore Exemplarer til den niende eller tiende , ikke til den tolvte Bygpigstraale, 

 som det skulde være Tilfældet efter C u vier, der angiver Forholdet mellem Brystfinnernes 

 Længde og Totallængden (maalt til Linien mellem Halefinnespidserne) som 1 : 5V2. Ligesom 

 Kröyer finder jeg, at "Brystharniskets« Grænser ere saa utydelige, at det ikke er muligt 

 derat at lage nogen Karakter for Arten; jeg antager, at Sammenhængen er den, at alt som 

 Legemets almindelige Skælklædning ret kommer frem, udviskes Forskjellen mellem denne 

 og "Harnisket« mere og mere. 



De Bidrag, der kunne hentes i Literaturen, til at belyse Spørgsmaalet om Forholdet 

 mellem TJi. vulgaris og Th. brachypterus, hjælpe os ikke langt. «British Museum« besad ingen 

 uTh. brachypterus«, da 2det Bd. af «Catalogue of Fishes» blev udarbejdet. Derimod ser jeg af 

 Steindach ne r' s Beretning om hans Rejse til Spanien og Portugal 1 ), at han anerkjender 

 denne Art og havde faaet to smaa Exemplarer af den, paa 14 — 15 Tommer; af de de- 

 skriptive Data, som meddeles, vil jeg udhæve, at Overkjæven naar til midt under Øjet, 

 fordi dette stemmer med Cuvier's Afbildning (1. c. pi. 211), hvorimod den hos Th. vulgaris 

 kun naar til Øjets Forrand; var Th. brachypterus Ungen af Th. vulgaris, maatte man, efter 

 Analogien med andre beslægtede Fiskeformer, vel snarest vente det omvendte Forhold, saa- 

 fremt der i denne Henseende er nogen Forskjel mellem ældre og yngre. Bygfinnestraa- 

 lernes Antal angiver Steindachner til 14, ikke 13, som Cuvier har det for Th. bra- 

 chypterus og Th. coretta, saa denne Forskjel maa i alle Fald antages at falde bort. Stein- 

 dachner beretter endvidere, efter Brit o Capello, at der ved Algarves Kyster skjelnes 



') lchthyolog. Bericht, etc. (Sitzungsber. d. Akad. Wien, LVII) S. 6. Arten er ogsaa ogtaget i 3dje (R i- 

 chardson's) Udgave af Yarrell's «History of British Fishes» (Vol.11, 1859, p. 219), efter Couch, 

 men forbigaas, mærkeligt nok, i andet Bind af denne Forfatters «Fishes of the British Islands» (1863); 

 den optages forst i Tillægget i fjerde Bind (1865) og er, efter hvad dér siges, i dette Aar forste Gang 

 fanget ved engelsk Kyst, men saa i flere Explr., 6—8 Tommer lange. Den her pl. LXXXIP afbildede 

 og p. 426 beskrevne Fisk kan dog aldeles ikke accepteres som en • Th. brachgpterus« ; dette 

 fremgaar allerede af Straaletallet: D: 24. 15. VIII; A : 11 .VIII. (Afbildningen viser endog 30 Hygpig- 

 straaler!). Det kan vel ikke være andet end Unger af Pelamys sarda, der endnu ikke have faaet 

 den for de voxne karakteristiske Tegning, men endnu have den ungdommelige, som ogsaa ud- 

 mærker den almindelige Thunfisk. Om den halvdobbelte Sidelinie paa Afbildningen oplyser Texten 

 intet nærmere. I Richardson's Bog er der i øvrigt slemme Konfusioner med Hensyn til Afbild- 

 ningerne af disse Former: hans >Auxis vulgaris» (p. 224) er en Kopi af Cuvier's Pelamys sarda 

 (pi. 217) med Udeladelse af Skraastriberne ; hans «2%. brachypterus • (p. 219) forestiller derimod en 

 Auxis vulgaris og synes at være udført efter Cuvier's pi. 216! 



