470 



62 



og en indopacifisk Form, kun Sagen i al Fald ikke stilles; thi Th. argentimttatus, 

 der falder saa ganske sammen med Th. pacifiais, var jo delvis fra Atlanterhavet. Hos 

 Tli. sibi (Fauna Japonica, pl. L) — hvilken Art rigtignok siges at naa en Længde af 

 10—12 Fod, men Afbildningen kan jo være efter et yngre Exemplar — have anden Ryg- 

 finne og Gatfinnen endnu ikke naat første Rygfinne i Højde, Brystfinnerne ere netop lige 

 saa lange som Kroppen er høj, Indsnittet i «< Harnisket« naar til ottende Rygpigstraale o. s.v. 

 Efter min Mening er det samme Værks Th. macropterus (pi. LI), der siges at naa en 

 Længde af 8 — 10 Fod, grundet paa et ældre Exemplar af samme Art, hvor anden Ryg- 

 finne og Gatfinne ere voxede ud i den Grad, at den sidst nævnte, som er den længste, er 

 rigelig dobbelt saa høj som forste Rygfinne, hvilket — efter min Erfaring, der støtter sig 

 paa flere af vore Søfarende hjembragte Finnesæt af «Albacorer» af forskjellig Alder — er 

 Tilfældet hos Albacorer af c. 4 Fods Længde. Hos endnu større forlænges disse to Finner 

 endnu mere, og man faar da et Billede som det, der ligger til Grund for Sloane's i 

 andre Henseender mislykkede Figur. 



Er denne min Opfattelse af Sammenhængen mellem disse «langvingede» Thun- 

 fiskeformer i det hele rigtig, følger deraf, at Orcynus gerrno [alalonga) hidtil ikke i 

 sin fuldt udviklede Skikkelse, men kun i sin yngre Form, er bleven gjort til Gjen- 

 stand for Beskrivelse eller Afbildning fra Evropas Kyster eller fra Middelhavet. Det 

 er nemlig ikke alene i det indiske og stille Hav, at disse «Germons» (o: «War-men», 

 angl.) opnaa en Længde af 3, 6 eller 7 Fod (eller endnu mere). Vore Søfarende have 

 hjembragt Vidnesbyrd om «Albacorer» af lignende Størrelse fra Atlanterhavet, f. Ex. en 

 Halefinne paa 25 Tommer mellem Spidserne, hvilket ved Beregning giver syv Fod for 

 hele Fisken. Finnesæt, hvis anden Rygfinne og Gatfinne have en Højde af 18 og 1!) 

 Tommer, give ved en lignende Beregning en Længde af fem Fod. I flere Finnesæt af 

 «Albacorer» paa c. 4 Fod havde Bugfinnerne en Længde af 5V2 Tomme, Brystfinnerne af 

 12 — 13 Tommer, første Rygfinne en Højde af 6— 6V2 Tomme, anden af 12V4— 13 l /4, Gat- 

 finnen af 12V2 — 14V-2 Et Skitse af en «Albacora» paa 32 Tommers Længde, som jeg 

 skylder Kapt. Andrea, viser, at de to Bagfinner endnu ved denne Størrelse ikke ere 

 meget forlængede; den stemmer i denne Henseende med C uvier' s «Th. alalonga«, 

 som vistnok er opstillet paa en Fisk omtrent af denne Størrelse. Af de interessante 

 biologiske Oplysninger, som ere samlede af C u vi er (1. c, pp. 128 — 30) og Günther 

 (1. c, p. 152) om denne Fiskeform, skal jeg her fremdrage den, at skjønt den spiller en 

 stor Rolle i Oceanets Overfladeliv, søger den dog egentlig sin Føde i en større Dybde, 

 henved 100 Favne, og dér maa Fiskeriet efter den, f. Ex. i Gascogne-Bugten, drives; jeg 

 havde derfor ikke behøvet — hvis jeg den Gang havde været paa det rene med Albacorernes 

 Synonymik — at beraabe mig paa Analogien med Sværdfiskene (Tetrapturerne) for at støtte 

 den Anskuelse , at ogsaa hine Makrelfiske rimeligvis havde slugt de i deres Maver fundne 



