484 



76 



til det samme Resultat som Günther, at der maa foretages meget betydelige Reduktioner; 

 ja, jeg tror endog, at man i denne Henseende kan gaa endnu videre, end Dr. G. har gjort. 

 Af de beskrevne Arter anerkjender Günther kun 6; de øvrige erklæres enten for Syno- 

 nymer eller for usikre Arter, der foreløbig ikke kunne erkjendes. Af disse 6 Arter kjendte 

 Günther i Virkeligheden kun 2, af hvilke den ene (C. hippurus) var repræsenteret i 

 «British Museum» af 10 Exemplarer (fra Isle de Franee, Cap, Madera) af fra 14 Tommers 

 til 5 Fods Længde, den anden ( C. equisetis) af 4 Exemplarer, dels større (27"), fra Atlanter- 

 havet, dels yngre. De samme to Arter (og ingen andre) ere mig bekjendte fra Hygom's 

 og Andrea's Indsamlinger og Rejser over Atlanterhavet: C. hippurus L. dog kun i ét 

 fuldstændigt Exemplar (708 Mm. til Indsnittet i Halefinnen), foruden flere Hoveder og 

 Finnebesætninger, samt et noget yngre og mindre vel bevaret Exemplar (590 Mm.) fra 

 Nizza, fra ældre Tid. Ved særdeles Forekommenhed af Bestyrelsen af «Museo Civico di 

 Storia naturale di Genova« har jeg endvidere kunnet undersøge en kun 290 Mm. lang 

 « C. pelagica» — efter min Mening Engen af den samme Art. C. equisetis foreligger der- 

 imod i 5 Exemplarer fra Atlanterhavet og et sjette ældre, med usikker Lokalitet «Brasilien» ; 

 deres Størrelse vexler mellem 223 og 327 Mm. (maalte paa samme Maade). Vi have saa- 

 ledes ikke af nogen af disse Arter Exemplarer af saa betydelig en Størrelse som de over- 

 hovedet kunne forekomme: G Fod for den først nævnte, 2 1 /2 Fod for den sidst nævnte. 

 Imidlertid er delte Materiale tilstrækkeligt til at paavise Forskellighederne mellem de om- 

 handlede Arter og til at bibringe Undersøgeren den Overbevisning, at alle, eller saa godt 

 som alle , beskrevne Arter kunne føres tilbage til disse to. Andre omtales heller ikke i 

 Günther's nyeste Værk om Sydhavets Fiske. De Forfattere, der særligt have studeret 

 Middelhavets Coryphæner (Bonaparte, S t e i n d a c h n e r) , kjende ligeledes to Arter; af 

 disse er den ene den samme som den, vi kjende fra Atlanterhavet, nemlig C. hippurus, den 

 «store Dolfin»; i Stedet for den »lille Dolfin» {C. equisetis), der under alle Omstændigheder 

 er meget sjælden i Middelhavet, optræder der efter deres Angivelser en anden mindre Form 

 « C. pelagica« L., som til Gjengjæld skulde synes at være sjælden i Atlanterhavet, om den 

 overhovedet forekom der 1 ). Jeg skal senere komme tilbage til denne Form, som jeg 

 ikke tror er andet end den yngre Form af C. hippurus. — Af de tre andre Arter er «Lam- 

 pugus punetulatus» aabenbart kun den yngre Form af Coryph. equisetis, og jeg skjønner ikke, 

 at « C. scomberoidesn' 1 ) er væsentlig forskjellig {va C. hippurus. Den saakaldte » C. neapolitana« 



1 ) C. azorica Val. (3' 8") betragtes af Günther som den udvoxne Form af C. sicida (23") og pélagicà 

 (9 — 10"), uden Tvivl paa Grund af Overensstemmelsen i Straaletal (D: 53; A: 25.). Formodentlig alt- 

 sammen C. hippurus. 



') Saaledes som den karakteriseres i «Catal. Acantb. Fish.», 11, p. 407, formodentlig efter Blocker; 

 Valenciennes giver den et andet Straaletal (Ü: 55; A: 25), hvorved Tanken kunde ledes andet 

 Steds hen, til C. pelayica f Ex., hvis der existerer en saadan Form som selvstændig Art. 



