89 



497 



for andre Brama- Arier syncs kun det forholdsvis lave Tal (22 — 23), der opføres for Gat- 

 finnen hos de 3 cubanske Arter, at kunne have nogen Betydning som Hjælpemiddel ved 

 Henførelsen af yngre pelagiske Udviklingstrin til deres rette Art. 



De pelagiske Brama-Unger, der have foreligget mig, have et fra de hidtil omtalte, 

 ældre, mere eller mindre udvoxne Individer, temmelig forskjelligt Fysiognomi og Omrids. 

 (Jfr. Tab. IV, flg. I.) Ilos de største (47 — 43 Mm., til det Punkt, hvor Haleflnnens Straaler 

 blive frie) er Legemsformen ligesom hos hine meget sammentrykt og Legemets største Højde 

 lidt over Halvdelen af sammes Totallængde (1 : 1,8 à 1,9). Den Bue, som Profilet beskriver 

 fra Rygfinnen til Mundspalten , er meget fladere end Profilets Bue fra det samme Punkt 

 til Gatfinnen, hvilket, som C mier bemærker om B. orcini, giver disse smaa Fiske et 

 ejendommeligt skjævt Udseende. Hos de ældre B. Rajii er Forholdet som bekjendt omvendt : 

 Bugen mindre stærkt buet eller hvælvet, IS'akke- og Pandeprofilet derimod meget stærkt 

 buet. Øjet, hvis Tværmaal er over Va af Hovedets Længde og større end Pandens Brede, 

 ligger helt over Hovedets Midte og tæt op til dets Pandeprofil; Snudens Længde kan om- 

 trent sættes lig med et halvt Ojetværmaal. Hos et noget yngre (4 Mm. langt) Exemplar er 

 Fysiognomiet i det hele det samme, men Legemsformen allerede saa meget smækrere, at den 

 største Højde knap er Halvdelen af hin Totallængde; nogen individuel Forskjel gjør der sig 

 dog heri gjældende ved Siden af Aldersforskellen. Pandeprofilet viser hos det sidst omtalte 

 Exemplar en svag Sænkning ud for Ojet, omtrent som, men lidt svagere end hos B. Raschii] 

 og som hos denne Art have Bugfinnerne — maaske staar dette i Forbindelse med Bug- 

 liniens stærkere Krumning, maaske med Brystfinnernes mere lodrette Fæste hos de unge 

 Brama er — deres Plads under den forreste (øverste) af Brystfinnens Straaler; dette er dog 

 ogsaa, i det mindste tilnærmelsesvis, Tilfældet hos de først omtalte, lidt større Unger, og for 

 saa vidt kan man beskrive dem som havende «subjugulare Bugfinner » (som det hedder om 

 Taractes asper) i Modsætning til de ældre B. Rajii, der ere «pisces thoracici». At Bryst- 

 finnernes Fæste danner en sig mere til det lodrette nærmende Linie end hos den voxne 

 B. Rajii, er allerede antydet. Alle Finner ere gjennemgaaende vel udviklede: Brystfin- 

 nernes Længde er over det halve af Legemets Ilojde, og Bugfinnerne naa med deres 

 Spidser helt hen til Gatfinnens Begyndelse. Byg- og Gatfinnens Straaler ere ogsaa gjennem- 

 gaaende længere forholdsvis end hos de ældre Brama! er og aftage meget langsomt bagtil; det 

 seglformige, som udmærker Finneformen hos de fuldt udviklede «Havbrasener», er saaledes 

 endnu ikke tilstede; ogsaa Halefinnefligene have en foiholdsvis anselig Størrelse. For- 

 gjællelaagets afrundede Hjørne er udstyret med en halv Snes smaa Takker. De 

 Straaletal, som jeg har kunnet finde hos de bedst bevarede Exemplarer — da dc alle have 

 været i Fiskemaver, og Finnerne derved have lidt mere eller mindre, er det ikke umuligt, 

 at en og anden Straale kan have undgaaet mig — ere: D: 31—34; A: 27 — 28; P: 18 — 20. 

 Skællene have de allerede i det foregaaende hos yngre B. Rajii paaviste Torne, en i For- 



D. A. P. D A. P. I) A. P. 



') B Rajii: 35-36, 29-30, 1!) (Cuvierj; B. Agassizii: 32, 23, 20; B. longipinnis: 35, 28, 20. 



33-36, 29, (Günther); B. Brevorlii: 30-33, 22, 20; B Raschii: 33, 27, 18. 



33, 29, 20 (Lunet); B.Sausmrii: 33, 22,20; B. princeps: 32-38,29,20. 

 B. japonka: c. 35, c. 2 , 22 (Ltk ). 



Videnik. Selsk. Skr., 5. Række, naturvidensk og math. Afd. XII. 6. 63 



