109 



517 



Pletter, og der guar ligesom en mørk Skygge hen over de Heste af Finnerne, navnlig mod 

 deres Rand. 



Af de beskrevne Former kommer Ps. leucurus med sin regelmæssige , elliptiske 

 Legemsform og forholdsvis lange Bugfinner, der naa til Begyndelsen af Gatfinnen, vel 

 nærmest til den ovenfor beskrevne Form, men Forskjellen i Rygfinnestraalerne Antal (38 

 hos Ps. leucurus,) er altfor stort til at der kan være Tale om Identitet. Imidlertid kjender 

 jeg Mellemformer: et Par i Atlanterhavet (48° N. Br., 40° V. L. og 33° 40' N. Br., 72° 46' V. L.) 

 fiskede Unger (25 — 32 Mm.) ere noget mere langstrakte (1 : 2' 2 /y), have mindre høje 

 Finner, Pletterne ere ikke indskrænkede til Ryggen, og Straaletallet er noget mindre 

 (L): 11 — 12.1.30; A: 3.30), men dog, for Rygfinnens Vedkommende, endnu noget 

 højere end hos Ps. leucurus, med hvilken de ogsaa stemme ved de forlængede Bug- 

 finner. Efter min øvrige Erfaring er Straaletallet hos denne Slægt ikke underkastet 

 store Variationer, og jeg er derfor utilbøjelig til at slaa disse Former sammen. — 

 Tre paa «Galatheas» Jordomsejling den Ilte og 18de Juni 1846 fiskede smaa Psener 

 (de større 36 Mm., Halefinnen medregnet) synes ligeledes at antyde en ukjendt Art. Højden 

 (18 Mm.) er netop det halve af Totallængden; Formen nærmer sig saaledes meget til det 

 kredsrunde. Ryg- og Gatfinnen ere temmelig høje, først nævnte skællet ved Grunden, 

 sidst nævnte næsten i sin halve Højde; Bugfinnerne ere temmelig lange, naa et godt Stykke 

 ind paa Gatfinnen. Straaletallet: Ü: 11.1 20; A: 2.21. Øjet er temmelig stort (4 Mm.); 

 Overkjævebenet ender under Pupillens Forrand. Sidelinien ligger højt som hos Slægtens 

 andre Arter, men Skællene ere, for Fiske af saa ringe Størrelse, paafaldende store og vel 

 udviklede, hvoraf jeg slutter, at denne Form er sin endelige Skikkelse forholdsvis nær, og 

 at det er en af Slægtens mindre Arter. — Indtil videre maa disse to Arter henstaa som 

 ubestemte. 



2. Psenes cyanojihrys C. V. jun. {multiradiatus Gthr.). Hos de større Exemplarer 

 (72 — 87 Mm.) af denne Form — som i øvrigt foreligger i et større Antal Exemplarer fra 

 forskjellige Steder af Atlanterhavet, fra 23° 45' N. Br. til 8° S. Br. og fra 14° 20' V.L. til 

 81° 40' V.L.; desuden fra Martinik og fra Jamaicas Nordkyst; den hører til de Fiske, der 

 holde sig til Sargasso-Tangen og blive fiskede med den — er Formen sammentrykt, regel- 

 mæssig oval; Højden indeholdes ikke 3 Gange (1:2,7 à 2,8) i Totallængden; Hovedets 

 Længde er omtrent en Fjerdedel af samme eller noget mindre; Øjets Tværmaal lidt over 

 eller under en Tredjedel af Hovedets Længde, Snudens af Øjets Tværmaal. Tænderne 

 i begge Kjæver ere — i Modsætning til P. pellucidus og maculatus — fine, krogede og 

 sidde spredte; en enkelt Tand ses undertiden paa Plovbenet. Overkjævebenet ender under 

 Øjehulens Forrand. Sidelinien ligger højt og kan forfølges næsten til Balefinnen. Skællene 

 dække en stor Del af de uparrede Finner. Brystfinnerne ere ikke lidt større end Bug- 

 finnerne, som strække sig hen til eller hen imod Gatfinnen; bagved Bugfinnerne er der en 



