518 



rendeformig Fordybning i Bugkanten , til deres delvise Optagelse. Halefinnen er dybt 

 kløftet. Straaletallet er: D: 10.1.25—27; A: 3.25—27. Større Exemplarer vise ikke 

 anden Tegning end fine, mørke, parallele, punkterede Længdelinier, svarende i Antal til 

 Skælrækkerne, men tabende sig nedad mod Bugen og paa Hovedet i en fin Punktering; 

 hos vort største Exemplar ere Striberne meget svage, det er derfor ikke usandsynligt, at 

 denne Tegning hos den udvoxne Fisk taber sig ganske ; første Rygfinne er sort, de andre 

 Finner uden tydelig Tegning. Yngre Exemplarer — hvoraf der foreligger et større Antal — 

 faa et fremmed Udseende derved, at Stribningen krydses af en elegant marmoreret Tegning 

 af Fletter og Tværbaand ; Legemsformen er forholdsvis noget kortere end hos de større, 

 Byg- og Gatfinne mere sortladne end hos disse. Der foreligger ogsaa nogle Exemplarer 

 fra det indiske Hav (10° 10' N. Br., 131° 0. L.), saa det er klart, at det er en vidt udbredt 

 pelagisk Form, som forekommer i begge Verdenshaves tropiske Strøg. 



Overensstemmelsen mellem Museets større Exemplarer og Dr. Günther' s for- 

 træffelige Afbildning af hans Cubiceps multiradiatus fra Manado er saa fuldstændig, at der 

 ikke kan være Tvivl om Identiteten. Det fremgaar deraf, at nogen stor Forandring under- 

 gaar denne Art ikke under sin Væxt fra 3" til 6" (hvormed den efter al Sandsynlighed 

 ikke er afsluttet); Øjet bliver noget mindre (dets Tværmaal lig med Snudens Længde eller 

 l U af Hovedets) , Brystfinnerne forholdsvis noget længere og Bugfinnerne kortere i samme 

 Forhold, o. s. v. Dr. Günther har senere identificeret sin Art med Psenes javanicus og 

 cyanophrys, hvilket vistnok ogsaa turde være rigtigt; jeg har derfor betegnet vort Materiale 

 som Unger af Ps. cyanophrys. 



3. Psenes maculatus n. sp.? Kapt. Andrea har oftere fisket denne Form, om 

 hvis Forhold til de typiske Cubiceps-Former jeg senere skal udtale mig, i Atlanterhavet 

 paa Steder, hvis Beliggenhed ligger imellem 39° N. Br. og 25° 4' S. Br. og mellem 34° 40' 

 og 27° 26' V. L. Jeg skal først karakterisere de store Exemplarer (Tab. V, fig. 2) og der- 

 efter angive, hvori de yngre afvige fra dem. 



Legemets Højde indeholdes 3V2 Gang i Totallængden (Halefinnen medregnet) hos 

 det største foreliggende Exemplar (94 Mm.); hos det næststørste (72 Mm.) kun lidt over 3 

 Gange, hos yngre (51—42 Mm.) netop 3, hos endnu yngre (20 Mm.) ikke fuldt 3 Gange. 

 (Det fremgaar heraf, at Legemsformen forlænges under det af disse Exemplarer repræsen- 

 terede Afsnit af deres Udvikling, og det er tilladt at antage, at den paa mere fremskredne 

 Livstrin vil have forlænget sig endnu mere.) Hovedets Længde indeholdes ikke 4 (3,7 à 3,4) 

 Gange i Totallængden, hos de større; Øjets Tværmaal 3 Gange eller knap det i Hovedets 

 Længde; Snudens er 2 /.3 eller b h af Øjets Tværmaal; Overkjæven naar til omtrent midtvejs 

 mellem Øjehulens og Pupillens Forrand. Straaletallet er : D: 11.1.22 — 23; A: 3.23. Hale- 

 finnen er dybt kløftet; de andre uparrede Finner ikke særdeles høje. Skæl, som ere mindre 

 end Kroppens, beklæde den nedre Del af Bygfinnen og den øvre Del af Gatfinnen. Der findes 



