523 



sigtes herved til de mørke Farvepletter, der pryde Siderne af Baghovedet og Forkroppen. 

 De dybt spaltede Gjællespalter vise, at Arten er at søge i den Afdeling af Stromateus- 

 Slægten, hvortil S. paru hører; Straaletallet, at det ikke er Ungen af en Platax-kvi. Jeg 

 tror derfor ikke , at der kan være Tvivl om , at den her afbildede Unge jo virkelig er et 

 meget tidligt Stadium af Stromateus paru 1 ), et tidligere, end det hidtil har været beskrevet. 



Jeg vil dog i Anledning af Uugfinncrnes forholdsvis sene Forsvinden hos Str. paru 

 — de ere jo endnu tilstede, efter det ovenfor anførte, hos Exemplarer af 3 — 4 Tommers 

 Længde — endnu bemærke, at jeg ikke finder Spor af dem hos unge Exemplarer (2 x /2 — 2 5 fe 

 Tomme) af Str. sinensis Euphr. ; hvis de ere tilstede hos endnu yngre Individer af denne 

 Art, maa de altsaa tabes forholdsvis tidligt; thi denne Art skal jo naa en Længde af 

 10 — 11 Tommer 1 ), hvilket rigtignok kun er knap det halve af den, der tillægges S. paru som 

 udvoxen , nemlig 2 Fod , men dog vel for meget til , at man alene turde søge Grunden til 

 Bugfinnernes totale Mangel hos de omtalte c. 2V2 Tomme lange Lnger i Artens ringere Stør- 

 relse. Allerede Blee ker har i øvrigt (hvad jeg først senere er bleven opmærksom paa) 

 fremhævet denne Forskjel mellem Str. paru, der som ung har tydelige, ja endog lange 

 Bugfinner, og hans Stromateoides- Arter (cinereus, sinensis, argenteus), som allerede miste 

 Bugfinnerne i en meget tidligere Livsperiode, saafremt de overhovedet nogensinde faa 

 dem eller have dem. Denne Forskjel i Udviklingens Tempo giver mig Anledning til 

 atter at fremhæve et andet ligeledes af Bleeker fremdraget Moment, nemlig, at S. 

 argenteus Euphr. (Candidus Cuv.) og 5. sinensis Euphr. [atous, albus) ved deres sær- 

 deles korte, lodrette Gjællespalter frembyde en meget karakteristisk Afvigelse fra alle 

 andre mig bekjendte Arter (S. fiatola, macidatus, triacanthus, alepidotus, paru), hos hvilke 

 Gjællespalterne ere meget vide; d. v. s. de fortsætte sig fra det Punkt, hvor de høre op 

 hos de to først nævnte Arter, helt ned under Struben til et Punkt omtrent lodret under 

 Øjets Forrand. Str. cinereus kjender jeg ikke, men ifølge Bleeker slutter den sig, som 

 man jo ogsaa snarest skulde antage, i dette Forhold til Str. argenteus og sinensis, skjønt 

 Bleeker' s Afbildning just ikke tyder derpaa. Jeg har ikke fundet denne Forskjel, som 

 synes vel skikket til at bære en Slægtsadskillelse , omtalt i andre Beskrivelser, uden for 

 saa vidt E up h ras én 2 ) omtaler de snævre Gjællespalter hos de to først nævnte Arter. 

 Bleeker's Slægtsnavn Stromateoides 3 ) bør derfor ikke forkastes, men komme til Anvendelse 

 for denne ejendommelige østasiatiske Gruppe med korte Gjællespalter. 



') Hist. natur. d. Poiss., IX, p. 389 (S. albus) og 390 (S. atous). 

 J ) Kgl. Vetensk. Akad. Nya Handl. IX (1788), S. 53 & 55. 



') Bleeker, ßijdrage tot de kennis der makreelachtige Visschen van den soenda-molukselien archipel. 

 Verh. batav. Genootsch , XXIV (1857), p. 19— 20. En Stromateus medius beskrives af Prof. Peters 

 (Monatb. Ak. Berlin 1S69, S 707) fra Mazatlan; jeg har overbevist mig om, at det er en ægte Stro- 

 mateus, og ingen Stromateoides. 



66* 



