526 



118 



svage, i deres Bevægelser rimeligvis lidet hurtige Dyr som Høj s øf i ske, der sky det 

 stærke Sollys og derfor kun komme til Overfladen om Natten eller ved overtrukken Himmel, 

 Ungerne mere end de voxne. Der kjendes formentlig 4 Arter af denne Slægt: 



1) Seh. medusophagus Cocco, først kjendt fra Middelhavet, men senere fanget i aaben Sø 

 i Atlanterhavet; Günther har endog faaet et i 3 U" langt Exemplar fra Samoa. 

 Bonaparte's var 6 Tommer langt, Cocco's 8" 4"'; Steindachner fik ved Spaniens 

 Østkyst to Exemplarer af 4 3 / 4 og 7 1 /« Tommes Længde. Straaletallet: D: 42—47; 

 A: 28-29. D: 35—47; A: 31 (Steind.). 



2) Crius Berthelotii Val. (S. Botteri Heck.) (D: 38; A: 25. D: 36; A : 23, Steind.), kjendt 

 fra Madera, Barcelona og Dalmatien. 



3) S. maculatus Gthr. |D: 36 — 38; A: 27), opstillet paa to Tommer lange Exemplarer 

 fra China-Søen; senere beskreven fra Sydhavet (= S. marmoratus Kner, if. «Zool. Ree», 

 1867, p. 163). 



4) S. elongatus Johns. (Proc. Zool. Soc. 1862), fra Madera (D:39, A: 24; Størrelse 14 7 /io"). 



I Betragtning af, at saa mange Arter allerede ere kjendte , har det undret mig 

 noget i Museets pelagiske Indsamlinger kun at træffe en eneste; paa de Exemplarer, som 

 jeg har underkastet en nøjere Tælling, har jeg fundet 44 — 49 Straaler i Rygfinnen og 

 30 — 31 i Gatfinnen, hvilket kræver deres Henførelse til S. medusophagus] de ere rigtignok 

 ogsaa alle fra et forholdsvis snævert begrænset Distrikt af Atlanterhavet, skjønt fra 10 for- 

 skjellige Steder indenfor dette: mellem 46° og 34° N. Br. og mellem 33° og 21° V.L. fra 

 Grwch. For øvrigt skal jeg lade det henstaa udrøftet og uafgjort, om en yderligere Re- 

 duktion ikke vil finde Sted mellem de 3 andre Arter, hvis Straaletal er indbyrdes saa lidet 

 afvigende. — Kun et af Museets Exemplarer kan betragtes som udvoxet: det har en Længde 

 af 8V2 Tomme, hvoraf Højden er rigelig en Tredjedel, Hovedets Længde en Femtedel. Det 

 har ikke alene lange Pigge i Randen af Præoperculum , men tillige langs med Randen af 

 Inter operculum. Bugfinnerne og Brystfinnerne naa ikke med deres Spidser til Gattet. Farve- 

 tegningen har halvt Karakteren af Pletter, halvt af Længdestriber paa en noget mørkere 

 Grund. Mindre Exemplarer (3 1 /« — IV2") have i Almindelighed en mindre langstrakt Form; 

 Højden indeholdes f. Ex. 2 1 A> eller 2Va Gang i Totallængden; dog træffes ogsaa blandt dem 

 Individer, hvor Højden ikke er en Tredjedel af Totallængden. Øjet er selvfølgelig større; 

 Gjællelaagets Pigge mindre fremtrædende eller udprægede; Byg- og Gatfinnen højere, 

 især bagtil, deres længste Straaler saa lange som Hovedet er højt over Øjnene; Bryst- og 

 Bugfinner naa til Gatfinnen, de sidst nævnte endog lidt ind paa denne, og Halefinnen er 

 afrundet, uden Spor til Indsnit. Der er c. 5 Rækker brune Pletter af lidt forskjellig Stør- 

 relse, paa lysere Grund, foruden dem paa de uparrede Finner, men hos yngre Exemplarer 

 kan denne Tegning være temmelig utydelig. — Hvor ubetydelige disse Aldersforskjellig- 

 heder end ere, bør de dog noteres, for ikke at foranledige Opstillingen af uholdbare Arter 

 (Jfr. Tab. II, fig. 9). 



