131 



539 



af de samme Arter, saalcdes at enhver af disse har et Blepharis- (Gallichthys-), et Scyris- 

 og et i/i/nms-Stadium. Men denne Sammenhæng oversaa C uvier, til Dels fordi han ikke 

 af alle Arterne kjendte alle tre Stadier; i Stedet for at sammenknytte Formerne paa langs, 

 sammenknyttede han dem paa tværs; det er den gamle Forvexling af «Analogi» og 

 o Affinitet«, som indtræder saa let paa Undersøgelsens første Trin, der nu møder os i en 

 ny Skikkelse. Den rette Sammenhæng er i Hovedsagen allerede paavist af Günther, 

 skjont denne Forfatter ikke fremhæver det udviklingshistoriske Moment; men lian har vist- 

 nok heller ikke af alle Arterne kjendt de ældre Former, og Arternes Reduktion kan derfor 

 fores noget videre end han har gjort det. For de 3 eller 4 Arter, som blive tilbage: 

 eiliaris Bl. (indisk), crinitus Mitch, (vestindisk), aleæandrinus Cuv. (middelhavsk og vestafri- 

 kansk) og galhis L. (indisk), foreslaar jeg at beholde Slægtsnavnet Galliclithys ; de afvige fra 

 CarcrøÆ'erne for det første ved at de ere nøgne, uden Skæl; saadannc optræde, bortset 

 fra Sideliniens lidet udviklede Pansring i dens sidste Del, kun paa Iialeroden — med 

 mindre de muligvis komme frem ogsaa paa andre Steder hos meget gamle Exemplarer, 

 større end dem, jeg har undersøgt. Den anden Karakter er, at forste Rygfinnes l'igstraaler 

 ere smaa, uden forbindende Finnehud, hos Ungerne, helt forsvundne hos de udvoxne. 

 Under Væxten omdannes Legemsformen, der altid er meget sammentrykt, aldeles, forandres 

 fra en meget kort og hoj til en mere langstrakt, men stedse forunderlig kantet; de lange 

 traadformige Forlængelser af de første Straaler i anden Rygfinne og Gatfinnnen, som ud- 

 mærke det første og andet Udviklingstrin, holde sig længere end Hugfinnernes, der allerede 

 ere forkortede paa det saakaldte Scyris- Stadium; men de ende altid med at forsvinde 

 [Rynnis- Stadiet) ligesom disse. 



Hvad jeg her nærmere vil oplyse, er dels, at «Hynnis goreensis» Cuv., som endnu 

 ikke er inddraget 1 ), er den ældre Form af GallichtJiys ægyptiacus [Scyris aleæandrinus)] dels 

 at den indiske G. eiliaris og den vestindiske G. crinitus staa hinanden saa nær, at det 

 bliver tvivlsomt, om man kan holde dem ude fra hinanden. De virkelige Artsforskellig- 

 heder indenfor denne karakteristiske lille Gruppe, som danner Overgangen fra Caranæ til 

 Selene (Argyreiosus, Vomer), ere især udprægede i Straaletallene og i Øjets Størrelse i Forhold 

 til Suborbitalknoglen. For nærmere at oplyse dette maa jeg imidlertid for hver enkelt Art 

 gjøre Rede for, hvad der hidtil er oplyst eller nu kan oplyses om dens fremskridende 

 Formforandringer. 



Af de Arter, hos hvilke Straaletalsformlen er D: (6) .' 1 . 19; A: (2) . 1 . 16, er Gal- 



') Allerede hos Bleeker (Notices Ichthyologiques, 1. c, p. 138, 1862) finder jeg dog den Bemærkning: 

 «d'après ce qui est dit du Ilynnis gorcensis, il parait que ce poisson n'est qu'un individu âgé 

 d'une espèce de Carangoides , comme le Scyris indien C.V. n'est que l'état adulte du Carangoides 

 gallus ßlkr. [Zeus gallus L.)". Bleeker havde visselig Ret heri, og det vilde ikke været ham van- 

 skeligt at udpege den Art, hvortil 'Hynnis goreensis« i Konsekvens heraf maatte henfores. 



68* 



