133 



541 



yngste Form {GalUchthys œgyptiacus) efter Exemplarer af 1 — 2 Tommers Længde fra Alex- 

 andria (Museet besidder ganske lignende, men daarligt bevarede, samme Steds fra). Straaletal: 

 D: (7?) 6.1.20; A: 2.1.18; henholdsvis de 4 og 3 første Ledstraaler forlængede og 

 ragende langt nd over Halefinnen; de 3 første Bugfinnestraaler ligeledes stærkt forlængede; 

 Brystfinnerne korte, afrundede; Højden lig Legemets Længde, Halefinnen fraregnet; fem 

 mørkere Baand ned over Siderne af Hoved og Krop. At denne Form ikke er artsforskjellig 

 fra « Scyris alexanärina» Cuv., er allerede anerkjendt af Günther; Cuvier's Exemplar 

 var 10" langt, Højden netop det halve af Totallængden; Straaletallet : D: 2—3.1.22; 

 A: . 1 . 19; de 6 første Ledstraaler i Bygfinnen og de første i Gatfinnen haarformigt for- 

 længede; Bugfinnerne forkortede som hos den udvoxne G. galhis. Hos et 7" langt 

 Exemplar fra Gorea (Vestafrika) angives Straaletallet til I): 1.21; A: 2.1.18; «British 

 Museum» har ligeledes faaet denne Form fra Vestafrika (Straaletal: O: 5.1.21; A: 0.1.19). 

 Der kan ikke være Tvivl om, at Cuvier's « Hynnis goreensis» (pl. 257) er den fuldt ud- 

 voxne (24—26") Fisk af samme Art: Straaletallet er det samme (D: 0.1.22; A: 0.1.19), 

 men Formen er bleven mere langstrakt (1 :2 x /2), Bugflnnerne forkortede, alle Straalefor- 

 længelser bortfaldne, saa at kun den forreste Del af Byg- og Gatfinnen hæver sig lidt til 

 Vejrs som hos saa mange Garant-Arter ; saaledes forholdt det sig jo netop ogsaa med 

 den fuldt udvoxne G. gallus. Byg- og Gatpigstraalerne ere selvfølgelig rent forsvundne; 

 Brystfinnen er derimod bleven lang og segldannet som hos saa mange andre Carangider i 

 fuldt udviklet Tilstand. At der hos den udvoxne Fisk tælles flere Panserplader paa Side- 

 liniens Haledel end hos de yngre (3 — 4] er ogsaa let forstaaeligt 1 ). Udviklingen er saaledes 

 aldeles parallel med den hos G. gallus. At Gatfinnen hos *H. goreensis» udspringer saa 

 langt fremme, foran Rygfinnen, som Cuvier's Figur viser det, kunde formodes at være 

 mindre rigtigt (Poey, Bepertorio, II, p. 535), da det ikke er Tilfældet hos andre Arter; men 

 det samme er jo netop Tilfældet hos « Gall, œgyptiacus » , og dette Forhold er saaledes vist- 

 nok tværtimod betegnende for Arten. 



Af en tredje Art, indisk som G. gallus og med samme Straaletal som denne 

 (1): 6.1.19; A: 2.1.16), men let kjendelig fra den ved at Øjets Tværmaal er lig med 

 eller større end Suborbitale, ere de yngre Stadier beskrevne som Zeus ciliarisVi\., Blepharis 

 indiens Cuv. (5") og Blepharis fasciatus Büpp. (5"). Man gjenfinder her den korte Legems- 

 form, de forlængede Straaler i Byg-, Gat- og Bugfinnerne, de korte (6 og 2) Pigstraaler 

 foran anden Bygfinne og Gatfinnen, de korte Brystfinner og de mere eller mindre tydelige 

 Farvebaand tværs over Byggen ligesom hos de yngste Led af de to andre Gallichthy s- Arter. 

 Ved at sammenligne Afbildningerne vil man dog se, at Rüppell's (I.e., pl. XXXIII, fig. 2) 

 har Bugfinnerne noget forkortede og Brystfinnerne noget forlængede i Forhold til Cuvier's, 

 den er med andre Ord noget ældre eller mere fremskreden i sin Udvikling. Schlegel 's 

 (Fauna Japonica) største Exemplar var 6 Tommer langt, men hans Figur (pi. XL, fig. 12, 

 formod, i nat. St.) er aabenbart efter et mere ungdommeligt Stadium; Højden er her lig 

 Længden, til Halerodcn ; han udtaler jo ogsaa udtrykkeligt, at de mørke Tværbaand, som 



') Steindachner tæller 9—10 hos Expl. af 3" 11"' — i 3 /V' Længde. D: 5—7.1.21; A : 0.1.19. 

 (Sitzungsber. Ak. Wiss. Wien, LVII, S. 38—401. Exemplarerne vare fra den spanske Ilalvos Sydkyst, 

 hvor de efter Fiskernes Udsagn kun fanges overmaade sjældent. 



