542 



134 



hans Figur viser, forsvinde med Alderen. De to af Garrett udførte Afbildninger, som 

 Günther har gjengivet i «Fische d. Südsee», pl. 89, som Ungen og den «udvoxne» »Caranx 

 ciliaris», oplyse godt Forskjellen paa Exemplarer af 2 og af 5 Tommers Længde; natur- 

 ligvis skulde man ogsaa hos den yngre kunne se Rygfinnens Pigstraaler. Men heller ikke 

 den større af disse Afbildninger giver en rigtig Forestilling om den fuldt udvoxne GâlUcUhys 

 ciliaris (Bl.). Museet har et b 3 U" langt Exemplar fra Japan, der har været opstillet i 

 Museet som «Scyris longifilis Kr.»; det har endnu de forreste Gat- og Rygfinnestraaler 

 forlængede i høj Grad, men Bugflnnerne ere korte (naa ikke til Galfinnen) og Brystfinnerne 

 over det halve af Legemets Højde, der kun er lidt mere end det halve af Tolallængden. 

 Jeg tvivler aldeles ikke om, at Arten bliver endnu meget større og gjennemgaar lignende 

 yderligere Formforandringer som de to andre Arter. Dette er i det mindste Tilfældet med dens 

 vestlige Bepræsentant, der først blev beskrevet af Mitchill 1 ) (Arner. J. of Sc., XI, p. 144, ct.) 

 som »Zeus crinitus» (5V2"), senere af Cuvier som »Blepharis major» og «sutor»; sidst 

 nævnte (med mørke Tværbaand) var efter Afbildningen og Beskrivelsen paa et meget ung- 

 dommeligt Trin, men hos »Bl. major» var fløjden allerede kun lig den halve Længde, 

 første Rygfinnes Torne næsten forsvundne, men de traadformige Forlængelser af de forreste 

 (6 og 4) Ryg- og Gatfinnestraaler endnu meget lange. Foruden slige yngre Former, 

 ved hvilke der ikke er nogen Anledning til at dvæle videre, har Museet to, rigtignok 

 ikke smukt behandlede, vestindiske Skind, 8 3 /é og 14 Tommer lange, tidligere betegnede 

 som « Scyris rnegalops» Kr. — en ganske naturlig Betegnelse paa en Tid , da man endnu 

 ikke kjendte Sammenhængen mellem de forskjellige Aldersformer. Hos det mindre af disse 

 er Højden ikke det halve af Totallængden, og det større er endnu mere langstrakt; de frie 

 Byg- og Gatpigstraaler ere hos dem begge aldeles forsvundne; de forlængede Byg- og 

 Gatfinnestraaler naa hos det mindre langt ud over Ilalefinnens Spidser, hos det større 

 næppe ud over denne; Brystfinnerne ere hos dette betydelig længere end Legemets halve 

 Højde. Der er sikkert ingen Tvivl om, at det er den samme Art, i sin endnu mere ud- 

 viklede Skikkelse, som Poey har beskrevet under Navnene «Scyris analis» (495 — 800 Mm. 

 lang, Repertorio, II, p. 369 2 ) og «Bynnis cubensis» (Memorias, II, p. 235, 770 Mm. lang, 

 Højden en Tredjedel, alle Finneforlængelser inddragne); Arten opnaar efter denne For- 

 fatter en Længde af 3 Fod ligesom dens nær beslægtede, og det kan saaledes ikke være 

 tvivlsomt, at den udvikler sig og forandrer sig paa selvsamme Maade. Derimod kan der vist- 

 nok rejses Spørgsmaal, om den allantiske G. crinitus og den indiske G. ciliaris ere artsfor- 

 skjellige. Til al afgjøre dette, behøves et større Materiale af begge Arter — i alle Aldere — 

 end jeg har Haab om at kunne komme til ?t underkaste en nærmere Sammenligning, og 

 jeg skal derfor indskrænke mig til at gjøre opmærksom paa, at deres Artsforskellighed 

 hidtil kun er forudsat, ikke nærmere belyst. 



Jeg vender mig nu til de nær beslægtede Former, der ere blevne beskrevne som 

 Arter af Selene, Argyreiosus, Vomer eller Matysomus, hvis Formforandringer ikke ere mindre 

 end Gallichthyernes og i flere Henseender analoge med disse. 



') Arien er afbildet af Akerly, men Beskrivelsen er af Mitchill. Jeg véd ikke, hvorfor Arten stadig 

 krediteres Akerly. 



2 ) -Sospecto que sea la hembra del Blepharis crinitus« (Poey, Enumcratio, p. 79 (153). 



