143 



551 



to Straalër i første Rygfinne ere forlængede i en overordentlig Grad; men jeg mua dog 

 lade det uafgjort, om Forlængelsen af odje Straale ved Siden af 2den til Dels er et indi- 

 viduelt Fænomen; efter den foreliggende Udviklingsrække er det i al Fald en meget forbi- 

 gaaende Udvikling, der taber sig endnu hurtigere end 2den Rygflnnestraales Forlængelse. 

 Efter de citerede amerikanske Autorer (de Kay og S tor er) er «i. capillaris» en sjælden 

 Form, der kun til bestemt Aarstid optræder ved Ny-Englands Kyster. 



Uagtet C u vi er disponerede over et stort Materiale af over 30 Excmplarer fra 

 mange forskjelligc Steder lige fra 45° N. Br. til 43° S. Hr., havde han dog kun Individer af 

 fra 3 til 6 Tommers Længde og har saaledes dels ikke kjendt Arten i sin helt ndvoxne 

 Skikkelse, dels har han gaaet ud fra den Antagelse, at de større Individer med forkortede 

 Bugfinner og første Rygfinne, som forelaa ham, ikke vare i normal Tilstand, men skyldte 

 tilfældige Beskadigelser eller en daarlig Opbevaring deres Mangler 1 )- Det eller de Exem- 

 plarer, som nærmest ligge til Grund for Afbildningen (pi. 255), og som ere blevne udvalgte 

 dertil, tør man antage, paa Grund af deres formentlige mere fuldstændige Tilstand, have 

 befundet sig paa det temmelig ungdommelige Trin, hvor Bugfinnerne og første Rygfinnes 

 anden Straale endnu have deres fulde Længde (d), men hvor Gatfinnen og anden Rygfinne 

 endnu ikke have faaet deres endelige Skikkelse, om de end allerede ere voxede et godt 

 Stykke ud. Det siges udtrykkeligt, at Skællene endnu ikke ere tydelige; og Bugtakkerne om- 

 tales i Beskrivelsen. Man kan nu vel forstaa, at da Brevoort 2 ) fik Exemplarer af den gamle 

 Fisk (ISVî-îVî Tomme) for sig, dømte han denne til at være arts- ja endog slægtsforskjellig 

 fra den ægte Z. vomer L. og gjenkjendte i den Lacepède's (Plumier's) Selene argentea, 

 hvilken han atter indsatte i sine formentlige Rettigheder. Senere har Gill gjentagne 

 Gange 3 ) — vel nærmest mod Günther, som uden at kjende Brevoort' s udførlige Be- 

 skrivelse og gode Afbildning havde fulgt og derved indirekte bekræftet den Cuvier'ske Op- 

 fattelse — henvist til Brevoort' s Fortjenester af denne Sag ved at have fremdraget en 

 gammel, forglemt Art og udredet den "besynderlige Forvirring«, for hvilken den havde været 

 Gjenstand; og Selene argentea optræder som selvstændig Form baade paa Poey's, Gill's 

 og andre amerikanske Forfatteres Fiskefortegnelser 4 ) ved Siden af Argyreiosus vomer. En 



') Iii st. natur. d. poissons, IX, p. 180. «Les individus nombreux que nous avons sous les yeux ne 

 diffèrent entre eux que par le plus ou moins de prolongement de leur première dorsale et de leurs 

 ventrales; mais en les examinant avec attention, on voit que dans les individus où ces parties frêles 

 sont courtes, c'est qu'elles ont été usées ou rompues par quelque accident arrivé soit pendant la vie 

 du poisson, soit après sa mort, par ce qu'il a été mal conservé. C'est ainsi que nous expliquerons 

 les différences que présentent les figures des divers auteurs». 



2 I Annals of the Lyceum of Natural History of New York. V (1852), p. 68, pl. IV; ibid. VI, p. 30. 



') Proc. Ac. Philad. 1862, p. 437 ; 1S03, p. 83. 



*) Catalogue of the fishes of the eastern coast of North America, p. 3G (Proc. Acad. Philad., 1861); 

 Catalogue of the fishes of the east coast of North America (Report on the condition of the sea- 

 fisheries etc. 1873), p. 802; Brown Goode, «Bullet. Un. St. Nat. Mus.», 18, p. 23, samt faunisliske 



