151 



559 



til pelagisk Liv. Uagtet der vistnok ikke er Grund til at bestride Rigtigheden af den 

 Giinther'ske Opfattelse af *>Z. canescens* som tingen af Z. cornutus, vil jeg dog be- 

 mærke, at Museets mine Exemplar — 80 Mm. til Halefinnebugtens Bagrand — skjønt 

 fuldt udfarvet og med Munden mere fremstaaende end Giinther's øverste Figur, dog 

 endnu tydelig viser den Pig paa hver Side over Mundvigen, som har foranlediget V.s 

 Artsnavn og Guichenot's Slægtsnavn; Bugfinnerne ere endnu hos dette Exemplar 

 forholdsvis lange, men forkortes vistnok med Legemets Tilvæxt i Størrelse. Pande- 

 hornene synes ikke at udvikles lige tidligt hos alle Exemplarer; de ere meget tydelige 

 allerede hos Exemplarer, der maale 120—125 Mm. til Halefinnebugtens Rand, og temmelig 

 tydelige hos et paa 100 Mm., men næppe i Frembrud hos et paa 145 Mm. Det vil være 

 Ichthyologerne bekjendt, at Bleeker endnu holder disse 2 «Arter» adskilte i sit «Atlas 

 Ichthyologique» , IX Bd., p. 77 & 78, pl. 366, fig. 1—3 (1878). Elan synes ikke at have 

 kjendt det Hefte af «Fische d. Südsee«, hvori Günther forenede dem, uagtet dette bærer 

 Aarstallet 1876; maaske har han ogsaa ladet sig lede af, at hans største «canescens» vare 

 lidt større end haus mindste «cornutus». Men dette er næppe mere end et af de mange 

 Exempler paa, at slige Forandringer ikke altid absolveres lige tidligt. De af Bleeker 

 afbildede lige store Exemplarer af begge Former ere i øvrigt kun lidet forskjellige, den saa- 

 kaldte «canescens» mindre forskjellig fra den unge «eornutus» end denne er fra det af 

 Günther afbildede yngste Stadium. Jeg kan derfor ikke komme til andet Resultat end, 

 at der kun kjendes én Zanclus- Art, der undergaar visse Forandringer, som have givet 

 Anledning til Opstillingen af Alderstrin som særegne Arter. 



Slægten Platax trænger endnu delvis til en Revision. Dens Historie , i de senere 

 Aar, er ret lærerig. Dr. Günther bemærkede allerede i «Catalogue» (II, p. 489), at 

 Arterne af denne Slægt synes at undergaa betydelige Forandringer med Hensyn til Finne- 

 formen og Farverne efter Alderen. De i «British Museum« den Gang opbevarede Fxcm- 

 plarer henførtes til 3 eller 4 Arter: PL vespertilio, orbicularis (hvilken han dog ansaa for 

 kun at være den ældre Form af PI. vespertilio), arthriticus og teira; foruden dem opførtes 

 dog 3 Arter efter C u vier og Bleeker (PL Boersii, lleynoldi, xanthopus) ; de øvrige af 

 Forfatterne beskrevne ere enten Synonymer til de 4 ovennævnte eller aldeles usikre (PL 

 punctulatus C. V, PL gambret Blkr.) , eller de høre helt andre Steder hen (PL ocellatus, 

 scalaris). I «Fische d. Südsee» reduceres de 4 ovennævnte Arter egentlig til 2, idet PL 

 orbicularis og vespertilio udgjøre den ene, PL arthriticus og teira tilsammen den anden; 

 men de der meddelte korte Beskrivelser skulle just ikke vække stor Tillid til disse Arters 

 Uafhængighed af hinanden. Det siges saaledes om PL teira, at den er meget let at for- 

 vexle med PL orbicularis, men synes konstant at have nogle Rygpigstraaler færre; at Plov- 

 benet er tandløst hos sidst nævnte, men har nogle Smaatænder hos først nævnte. (Efter 

 min Erfaring optræder samme Art (PL teira) med og uden Vomer-Tænder, d. v. s. de falde 



