16 



Nemíním tímto kritisovati náhledy uvedené, nýbrž chtěl jsem toliko osvětliti poměry, v jakých 

 se nalézá každý, kdo najde několik forem, jež nesouhlasí se žádnou již známou; vůbec hleděl jsem 

 při své práci, dovoloval-li tomu materiál, nalézti takové znaky, jež by dávaly záruku jistého opět- 

 poznání toho druhu. Ovšem mnohdy bylo těžko z méně příznivě zachovalých několika málo 

 exemplářů učiniti diagnosu druhu tak, by určitě všechny podstatné znaky vyčerpávala. V tom pří- 

 padě jakož vůbec při celé práci jsem se řídil heslem každého svědomitého palaeontologa, heslem 

 Barrandovým : „Cest, que j'ai vu." 



Literatura. 



Pod tímto záhlavím uvádím spisy, jež se týkají buď foraminifer křídových neb foraminifer též 

 z jiných útvarů, jež se však u nás vyskytují. Z ostatních spisů uvedeny jsou zde pouze ty nejhlavnější, 

 jichž při práci bylo použito k vůli srovnání druhů. Vyloučil jsem však při tom ony spisy, které, 

 pojednávajíce o těchže foraminiferách, mají buď jen historickou cenu aneb uvádějí pouhý nekritický 

 výčet druhů v jisté lokalitě nalezených, aneb popisujíce druhy nově nalezené nepodávají žádných 

 výkresů, a jež se tudíž vším právem od ostatních autorů prostě ignorují. Necituji na tomto místě 

 též ono velké množství spisů, jednajících všeobecně o foraminiferách, zvláště o jejich struktuře, 

 a potom spisy o foraminiferách recentních a fossilních, které přímo křídových foraminifer se netýkají. 

 Kde však toho potřeba vyžadovala, jest v textu dotyčný spis uveden pod čarou. Ostatně ty, kdož 

 by se zajímali o bližší poznání obrovské literatury foraminifer, odkazuji na výbornou pomůcku v tom 

 ohledu, na obšírnou bibliografii od Sherborna, 1 ) kdež jest veškerá literatura též i recentních fora- 

 minifer obsažena. Vůbec pro studium fossilních foraminifer jest nutno seznámiti se i s recentními 

 foraminiferami, ježto jest mnoho druhů, které jsou fossilní a recentní zároveň. 



1827. S. Nilsson: Petrefacta Suecanea formaticnis cretaceae descripta et iconibus illustrata. Lund. 

 1840. ďOrbigny: Mémoires sur les Foraminifěres de la Craie blanche du Bassin de Paris Mémoires 



de la Societě Géologique de France. Vol. IV. Plates. 

 1840 — 1841. Fried. A. Roemer: Die Versteinerungen des norddeutschen Kreidegebirges. Hannover. 

 1842. F. A. Roemer: Neue Kreide-Foraminiferen. Neues Jahrbuch fiir Mineralogie etc. 

 1842. Fr. von Hagenov: Monografie der Riigenischen Kreideversteinerungen. III. Abtheilung. Neues 



Jahrbuch fiir Mineralogie etc. Bd. XV. 

 1845. A. E. Reuss: Die Versteinerungen der bóhmischen Kreideformation. Stuttgart. 

 1845 — 46. H. B. Geinitz: Grundriss der Versteinerungskunde. Leipzig. 



1850. H. B. Geinitz: Charakteristik der Schichten und Petrefacten des sáchsischen bóhmischen 

 Kreidegebirges. Leipzig. 



1851. Aug. Em. Reuss: Foraminiferen und Entomostracen des Kreidemergels von Lemberg. 

 Haidingers Naturwissenschaftl. Abhandlungen. Vol. IV. 



1860. A. E. Reuss: Die Foraminiferen der westfaelischen Kreideformation. Sitzungsberichte der 

 kaiserlichen Akademie der Wissenschaften in Wien. Vol. XI. Mit Abbildungen. 



') A Bibliography of the Foraminifera Recent and Fossil from 15G5— 1891. With. Notes explanatory of some of the rare and 

 little known publications. By. Ch. D. Sherborn. Vyšla u Dulau and Co. v Londýně. Jsou tam zahrnuty veškeré i sebe menší práce, 

 roztroušené v nejrúznějších časopisech v přehledný celek v alfabetickém pořádku dle autorů. Jiný velmi obšírný seznam jest v cito- 

 vaném díle o Challengerově výpravě. Vol. IX. Bibliography str. 1—42, uspořádaný dle chronologického pořádku až do roku 1881. Menší 

 seznam viz: Bronn, Klassen und Ordnungen des Thierreichs. I. Bd. 1. Abth., pag. 10 — 14, p. 250. 



