kteří zase více ku fossilním formám přihlíželi, ale většinou se zakládá jejich rozdělení v hlavních 

 rysech jen na jednom znaku, bud jen na chemickém složení skořápky, neb jen na struktuře; tím 

 leckdy byly přirozené skupiny roztrhávány a docela heterogenní typy byly slučovány v jednej. 



Mimo to během času nové výzkumy přiváděly systematiky do velikých rozpaků, přinášejíce 

 formy, jež nebylo možná s dobrým svědomím ve stávající, charakterisované již skupiny vřaditi. 

 Tak na př. nalezeny recentní formy se skořápkou chitinésní, v níž byla zatmelena zrnka písku 

 (Diaýhoradon, Shcpcardclla), neb formy podivného tvaru, jichž skořápka jen z písku složena byla 

 (bez jakéhokoliv cementu) velmi jemného, neb zase velmi hrubého (Botellina, Jacullela, Astrorhiza, 

 Pclosina, Marsipclla, Aschemonella, Rhizammina, Sagenella, Rliabdamina), neb docela formy, jichž 

 skořápka stavěna z diatomaceí neb jehlic hub (PUlulina, Rathysiphon), ano byly zcela určitě 

 nalezeny Milioly, Quinqueloculiny, jež dosud byly jako čistě vápenité známy, neb nanejvýše 

 drobným pískem pokryté, žijící ve velkých hloubkách až přes 6000 m. se skořápkou čisté kře- 

 mitou (Ophthahuidmni) ; a týž úkaz shledán u rodů vápnitých Noniouiua, Diocorbhia, Rotalina. 

 O těchto faktech praví Schlumberger že mají ten velký význam, že nám podávají možnost 

 viděti, ,, kterak týž rod modifikuje vnitřní složeni skořápky chemicky, dle hloubky moře a okolností 

 míst, která obývá". 



Mimo to seznány formy, které dříve stavěny byly do téhož rodu, z nichž některé per- 

 forovány, jiné zase nikoliv, ano že v mládí komůrky mají pory a v stáří že je ztrácejí (Bradyina, 

 Endothyra). Vůči těmto faktům stává se Carpentrovo oddělení Lituolidae neudržitelné, ježto v něm 

 jsou sloučeny zcela různé typy, a jest zjevno nyní, že se i ostatní jeho oddělení musejí jinak 

 uspořádati a jinak charakterisovati, by přirozené skupiny byly sjednoceny. Tomuto požada\ ku 

 z největší části vyhovuje systém nedávno zvěčnělého, slavného badatele anglického, B. Bradyho, 

 jehož systém ze všech dosud známých systému nejlépe dosud vyplňuje požadavky vědecké a při 

 tom prakticky použitelné klassifikace. 



Systém Bradyho. 



Jak z předešlého vysvítá, přihlíželi systematikové při foraminiferách obyčejně k jednomu 

 znaku, dle něhož dělili tyto tak proměnlivé organismy, aneb vzali-li za základ několik kriterií, tu 

 precese později seznávalo, že nové objevy činí dosavadní způsob systematiky nemožným; některé 

 iormy nebylo možná dobře vřaditi do žádného oddělení, ano některé druhy téhož rodu by náležely 

 dle dřívějších systémů do velice různých skupin. Takovémuto tříštění přirozených skupin odpomohl 

 Brady rozděliv všechny foraminifery v 10 čeledí, a to na základě více znaků; jak chemickéíio 

 složení skořápky tak i dle její jemné struktury, tak že přirozené skupiny se tím neruší, a zároveň 

 toto rozdělení i prakticky i u fossilních druhů jest použitelné, což vše o jiných systémech říci 

 se nedalo. 



V následujících řádcích podávám toto rozdělení se stručnými charakteristikami čeledí a pod- 

 čeledí, i těch, jež v našem cenomanu nepřicházejí, by tak rozdíly tohoto systému, jimiž se od 

 jiných liší, tím patrněji vynikly. Zvláště výhodným se toto rozdělení stává tím, že lze v ně dobře 

 zařaditi ony různé čistě písčité a částečně porovité agglutinující formy fossilních i recentnich 

 foraminifer, jež v posavadnich systémech v jedno oddělení Lituolidae byly směšovány, ač zjevy 

 poukazovaly k naprosté jich rozdílnosti. Všechny rody uvedené pod jednotlivými čeledmi a pod- 



') Schlumberger, Les foraminiferes (Note extraite de la Feuille des jeunes Naturalistes IJme année. p. 12. 



