4 



odumřelé živočichy, jichž skořápky tam nyní ve slojích ruly nacházíme. Zkusil jsem sice též, zdali by 

 se nezachovaly aspoň stopy po foraminiferách v glaukonitickém písku 1 ) z okolí Prosíka a Hloubě- 



tína, leč bez výsledku. 



Co se týče rozšíření foraminifer v korycanských vrst- 

 / \ vách směrem horizontálním, tu jest toto dosti skrovné, po- 



j rovnáme-li je rozšířením jich v jiných vrstvách. Nejlépe to 

 \ ■ ~\ ukazuje tenký výbrus horniny (fig. č. 1. v textu), kdež vidíme 



- '--Z/ nej častější zjev v takovém výbruse, osamělé komůrky Globi- 

 { t ']:■... / gerin, a průřezy ostny Cidaritů. 



Při popisu druhů hleděl jsem vždy předeslati u každého 

 / -i rodu všeobecný charakter, a pokud možno i jemnou struk- 



' T "~~V~~" / turu, o které jsem se přesvědčil vždy na exemplářích jen 



^i^j^^jfsP' z těchto vrstev pocházejících. Jen v málo případech, kde 



< 6 I3 \ s nedostatek materiálu z těchto vrstev tomu bránil, použil 



„ y , „ „. , . jsem foraminifer z vrstev vyšších k průřezům, vnitřní struk- 



Fig. č. 1. Průřez opuky z Kamajku. 1. Osten Cidanta. J 3 r 



2. Globigerina cretacea ďOrbigny. 3. Bulimina sp. turu objasňujícím. 



4. Discorbina sp. 5. Žíla krystalinického vápence. T , „ « ■ ■, . . .... • i • • 



6. Osamělé komůrky Globigeriny. - Zvětšení 20/1. Konečné mi zbyva uciniti milou povinnost vyslovit! 



vřelý dík všem, kdož mi byli v této práci nápomocni, 

 zvláště pak prof. Dru. Ant. Fricovi, jenž mě radou i skutkem při mnohém podporoval, dále 

 p. Dru. F. Poetovi za laskavé přenechání drobného plaveného materiálu z Kaňku, a p. Fr. Blažkovi 

 za jeho ochotné přispění při kreslení některých obtížných objektů. 



V Labské Týnici, v září 1891. 



Spisovatel. 



') Jak známo, nalezl Ehrenberg v glaukonitickém písku silurského stáří z okolí Petrohradu glaukonitová jádra, vyplňující 

 dutiny komůrek foraminifer. V našich březenských vrstvách lze na průřezech opukou dobře pozorovati, kterak glaukonit vyplňuje 

 komůrky foraminifer. 



