8 



Ovicelly. Buňky, v nichž uchovávají se produkty pohlavní u mechovek kruhoústých, povstaly 

 zvětšením některé normální buňky. To jest sice již dávno známo, pokud ale vím, dosud nevy- 

 obrazeno ani u tvarů žijících a tím méně ovšem u zkamenělých. Podávám tudíž vyobrazení dvou 

 průřezů trsem mechovky Entalophora soror Poč., na kterých ovicelly byly 

 narostlé. (Vyobr. v textu č. 6.) Již ze vnitřku počíná se buňka, která pro- 

 mčniti se má v ovicellu, značně šířiti. Ovicelly mají vnější obal poměrně 

 velice mocný, který jeví při značnějším zvětšení pod mikroskopem trojí 

 strukturu. Uvnitř a zevně jest vrstva, sestávající z tenkých lamell rovno- 

 běžných, uprostřed zdá se pak složena býti ze sloupků na ovicellu kolmo 

 postavených. Buňky v bezprostředním sousedství ovicelly chovají se rozličně. 

 Někdy bývá jedna z nej bližších buněk uzavřena a zůstává v ovicelle sa- 

 Vyobr. č. 6. Ovicelly u druhu motné, což by vysvětlili se mohlo tím, že snad nevyspěla v normální buňku, 

 ntaiophora soror Poč. I3kr. n ýb r £ pr ávě následkem tohoto sousedství zakrněla. 



zvětšené. (Cis. praep. 13.) , 



koncových pupencích. Růst mechovek kruhoústých děje se pupenci 

 na konci větévek. V četných výbrusech, které jsem pořídil končinami terminálními u rozličných 

 druhů mechovek, mohl jsem pozorovati asi tento pochod: 



Po straně jedné neb i dvou vedle sebe sousedících buněk (vyobr. v textu č. 7. a 8. a, b) 

 povstane slabá a malá příčka, která utvoří jedince nového Pokračuje-li růst dále, objeví se po čase 



v téže buňce mladé opět nová příčka a později zase jiná 

 a tak to pokračuje dále, až výsledek je 4 neb až 7 mla- 

 dých, od okolí svého se lišících buněk. Jakým pořadem 

 se buňky dělí, jest na zkamenělých velice těžko ustano- 

 viti ; soudíme-li však dle délky stěn na stáří buňky, tu 

 můžeme pozorovati, že prvotní buňka pupencová sama 

 stále se dělí, to jest ona odloučí po straně buňku dle 

 stáří 2., dále dá ze sebe vypučeti buňce 3., pak buňce 

 4., 5. atd. 



Aspoň na vyobrazení v textu č. 9. viděti sestavení 

 buněk dle stáří 2, 3, 4, 5, 1, které odpovídá právě líče- 

 nému pochodu. 



Tyto odloučené buňky tvoří na průřezech zvláštní typický tvar (vyobr. 

 v textu č. 10.), který podobá se jakémusi klínu, sestávajícímu ze 2 až 7 

 buněk, jenž jest mezi buňky normální, obyčejně poněkud na straně jaksi 

 vražen. I navrhuji ku označení tohoto typického zjevu jméno klín pupencový 

 (německy Knospenkeil). 



Podoba, postavení, jakož i počet buněk tohoto klínu 

 pupencového jest pak u rozličných druhů rozličná. Chci se 

 zmíniti o nejhlavnějších tvarech. 



Jednoduchý klín pupencový nalezen byl u Entalophora 

 fecunda (vyobr. v textu č. 10.), vyčníval poněkud nad povrch a se- 

 Yyobr. č. li. stával zetří buněk mnohem menších než obě, které po jeho stra- 



Yyobr. č. 7. a 8. Konce trsu druhu 



Spiropora verticillata Goldf sp., 

 a, b, mladé pupence. (Č. praep. 5.) 



Vyobr. č. 9. Prů- 

 řez koncem trsu 

 Heter opora lepida 

 Nov. I3kr. zvětš. 

 (Čís. praep. 7.) 



to^ofbr^růřez nách jsou. Buňky klínu seřaděny jsou pokud se stáří týče 2, 3, 1. 

 k Hkr m zvěSený' Zcela podobný útvar nalézáme u Heteropora costata 



(čís. praep. 4.) ďOrb. (vyobr. v textu č. 11.), kde klín pukový sestává asi ze šesti 

 buněk, které jsou nad obyčej pravidelné a téměř souměrné, to jest podél hlavní osy kmene sobě rovny. 



Vyobr. č. 10. Průřez koncem 

 větévky Entalophora fecunda 

 2Gkr. zvětšený. (Č. praep. 4.) 



