11 



Dříve čítaly se do rodu tohoto tvar)', jejichž buňky jsou v řadě pouze jediné, kdežto pro 

 trsy víceřadé ustanoven byl zvláštní rod Proboscina Audouin. 



f Pergens (Bryoz. du cretacé str. 327.) navrhuje, aby poslednější rod byl vymítén, a odůvod- 

 ňuje počínání své tím, že oba rody přecházejí znenáhla, avšak zúplna do sebe. On uveřejňuje 

 zajímavý nález mechovky pocházející z virtemberského liasu, jejíž trs počíná v podobě, jakou vidíme 

 u rodu Diastopora, rozděluje se ve větve hlavní, sestavené z více řad, jako u rodu Proboscina, 

 a dále ve větve druhotné, jednořadé, jako rod Stomatopora. 



Hamm (Bryoz. Mastr. Ober-Senon, str. 24. a 26.) ponechává rodu Stomatopora rozsah 

 dřívější, přičítá však rod Proboscina ku rodu Diastopora bez udání důvodů. 



Hlavním důvodem, že přidržel jsem se názoru (Pergensova, byl mi druh Stomatopora diva- 

 ricata Roem. sp., který oba hlavní znaky rodů Stomatopora i Proboscina na trsu jedném spolu 

 spojuje, jak možno viděti z vyobr. č. 1. na tabuli I. 



Stomatopora divaricata Roem. sp. 



Tab I. vyobr. č. 1.— 4. 



1871. H. B. Gcinitz. Das Elbethalgebirge in Sachsen. I. díl str. 112. Tab. 28. obr. č. 1, 2. 



Základ rozložitého trsu tvořen jest širokým povlakem, na němž jest několik ústí. Z něho 

 vybíhají pak četné větve, z nichž slabší mají buňky v řadě jediné, silnější pak v řadách dvou až 

 třech. Postranní větvičky od těchto silnějších větví vybíhající mají buňky opět jen v řadě jediné. 



Jednotlivé buňky jsou většinou elliptické, široké, zaškrceninu mívají znáti nejlépe na hlavním 

 svém podkladu který tvoří po obou stranách jednořadých větví lem. Tento základní lem nalézáme 

 u všech druhů, které vykazují znaky rodů Proboscina i Stomatopora zároveň, a zdá se proto býti 

 nejlepším důkazem toho ; že trs za příhodných okolností může míti i větévky s více než jedinou 

 řadou buněk. Rozměry jednotlivých buněk jsou: délka 05 — 0'65 mm, šířka 0"4 — 0*5 mm. Některé 

 trsy mají však buňky poněkud delší a útlejší, nikoliv tak uprostřed naduřelé, které jinak úplně sou- 

 hlasí s buňkami elliptickými. Rozměry protáhlejších buněk jsou podobné; délka obnáší - 5 — U - 7 mm, 

 šířka 0*3 — 0'4 mm. U předu jsou buňky dosti mohutně povytaženy v kruhovité ústí, které měří 

 as 0*08 — 0*12 mm ve vnitřním průměru. Rady buněk rozvětvují se bez pravidla, jednou nová větev 

 tvoří ostrý, jindy tupý úhel, rovněž i počet buněk v jednotlivých větvích jest nestálý. Často větve 

 splývají do sebe aneb se křižují, aneb i nad sebou leží. Na povrchu některých, zvlášť dobře zacho- 

 vaných buněk vidíme jemné a dosti pravidelně seřaděné vynikající tečky čili velice nepatrná zrnka, 

 u většiny jest však povrch, snad odřením, hladký. 



Výše vzpomenutý jedinec chová znaky rodů Stomatopora i Proboscina zároveň. Široký 

 povlak s více otvory čili ústími buněk upominá na rod Proboscina; podobně i víceřadé větve. 

 Druhotné větve sestávají však již jen z jediné řady buněk a jsou, zvláště od základního povlaku 

 vzdálenější, již úplně rovné jiným trsům druhu toho, které vidíme na jiných jedincích někdy 

 v malých útržcích. Na společném kmeni, kde ještě buničky jsou postaveny ve více řadách, nejsou 

 ještě pravidelné, nýbrž pozměněny tím, že nejsou pravidelně postaveny, aniž dobře ohraničeny 

 a i ústí jejich nejsou stejných rozměrů. Teprve ve větvích s jedinou řadou buněk počíná pravi- 

 delnost. Druh tento vyskytuje se dosti zhusta na rozličných miskách mlžů, na stromovitých trsech 

 jiných mechovek a p. Xa svrchní ploché misce ústřicové nalezeno bylo množství trsů v chomáči 

 seskupených, které i na druhou stranu misky přecházely a zde tvořily nepravidelné shluky. Tái 



