13 



Stomatopora intermedia Novák sp. 

 Tab L vyobr č. 24. 



Proboscina intermedia Novák, Beitr. zur Kenntn. d. Bryoss. bdhm. Kreidef.,. str. 2ú, tab. V. vyobr. č. 1.— 13. 



V materiálu, jenž mi byl po ruce, nalezeno několik málo jedinců. 



Zajímavý jest malý trs se 2 větvemi, z nichž levá má buňku vejčitč naduřelou a malou 

 tečkou opatřenou. Rozměry této nad obyčej zveličené buňky jsou v mr,i: největší délka - 5, nej- 

 větší šíře 0*28. 



Možno domýšleti se, že zjev tento souvisí s rozmnožováním a že naduřelá buňka jest 

 vlastně ovicellou. 



Waters (On tertiary cyclostom. Bryozoa from New Zealand str. 342) stotožňuje druh tento 

 se žijícím dosud tvarem Stomat. major a přisuzuje mu tudíž značné stáří. O správnosti tohoto 

 úsudku, který by vrhal zajímavé světlo na malou proměnlivost ve vývoji mechovek, bude lze 

 vysloviti se teprve porovnáním recentního druhu s našimi exempláry. 



Stomatopora disjecta nov. spec. 



Tab. I. vyobr. č. 19. 



Trs veliký, na pět větví rozdělený, které vycházejí ze společného kmene. Plíží se po kuse 

 skořápky ústřicové provrtané a rozbité a to nikoliv ve ploše jediné, nýbrž spíše na místč ; které 

 jest následkem rozrušení hmoty skořápkové nerovné, tak že plocha, na níž se rozprostírá jedna 

 čásť trsu , která vyznamenává se vyvstávajícími konci buněk, tvoři s plochou, na které se roz- 

 kládá ostatní čásť trsu, téměř pravý úhel. Prve vzpomenutá čásť trsu jde do prohlubiny, která 

 jest vytvořena ve hmotě skořápky ústřicové, tak že se zdá, jakoby vnikala do skořápky. Buňky 

 nejsou stejně hustě po povrchu rozdělené, na dvou vodorovných větvích jsou hustší než na ostatních 

 třech. Jednotlivé buňky jsou rourovité, končí kruhovitým ústím a jejich konec zvláště na některých 

 místech zdvihá se do značné výše, tak na krátké postranní větvi, která sestupuje dolů po ploše 

 skloněné. 



Pokud se rozměrů týče, tu jsou buňky rozličné délky, šíře měří 0T3 — 0*15 mm a ústí má 

 vnitřní průměr na 09 — 1 mm. Konce větví všech jsou palicovitč naduřelé a mají větší počet 

 pupenových buněk, které jsou sice od sebe oddělené, ale přece ztrácejí na samostatnosti. 



V jakém poměru jest nový druh tento ku množství dosud popsaných a také nčkdy i jemu 

 podobných druhů ; nesnadno lze určití, poněvadž až dosud každý téměř dobře zachovaný exemplář 

 byl popisován u rodu Stomatopora za druh nový a poněvadž nebyly udávány ve starších popisech 

 rozměry buněk, ano ani u vyobrazení uváděno nebylo, při jakém zvětšení byly kresleny. 



Od Stom. Suessi Novák sp. liší se mocným svým rozvětvením a pak i značnějšími rozměry. 



Rod Diastopora, Lamouroux 1821. 



Trsy jsou plíživé, tu více, tu méně přirostlé, obrysu ledvinovitého, listovitého, kruhovitého, 

 aneb jsou i v podobě nepravidelných povlaků. Buňky, jež mají ústí protažená, tu více tu méně 

 volná, střídají se bez pravidla. Ovicelly tvoří váčky mčchýřkovité, na povrchu trsu, s jedním neb 

 i více otvory. 



fPergens (Bryoz. du cretacé str. 327) připojil k rodu tomuto i rod Berenicea, který .i \ ; . 

 utvořil pro mladá, ještě terčovitě kruhovitá stadia. 



