19 



jednotlivých buněk nejsou vždycky zřetelné, ústí jejich uprostřed trsu málo vyvstávající, na stranách 

 však často až v rourku vytažena, měří as O05 mm ve vnitřním průměru. 



Zadní plocha (tab. II. vyobr. č. 3.) jest slabě klenutá, hladká a ryhovaná podélně stěnami 

 buněk přídavných. Buňky tyto pouze na 2 místech nepatrnými otvory na exempláři vyobrazeném 

 otevírají se na venek. Druh ten velice vzácný — nalezen byl pouze ve 2 vyobrazených exem- 

 plářích — ukazuje na příčném průřezu (tab. II. vyobr. č. 5.) souměrné uspořádání buněk podobné 

 jako u druhu předešlého sestavených. Přídavné buňky sesilovací jen asi 4. Kolmý průřez, pro 

 vzácnosť druhu, zhotoven býti nemohl. 



Zevnějškem úplně podobný trs vyobrazuje a popisuje Marsson (Bryoz. Schreibkreide Rúgen 

 str. 33. tab. III. vyobr. č. 4.), pod jménem Phormopora nov. genus, a staví jej do příbuzenstva 

 rodu Hornera. 



Idmonea plana nov. spec. 

 Tab. II vyobr. č. 1., 2. 



Trs jest podoby listovité, dole silně zúžený, nahoře pak rozšířený, tak že se zdá jakoby 

 se na 2 větve rozděliti chtěl. Přední hrana téměř nenaznačena, tak že trs jest vlastně ze dvou 

 stran, z předu a ze zadu smačklý. Buňky na přední straně nezřetelné, ústí jejich jsou kruhovitá 

 a měří ve vnitřním průměru O05 — 0*06 -.nm. Ona jsou sestavena do dvojích šikmých a poněkud 

 obloukovitě prohnutých řad, které se sbíhají ve středu trsu. Buňky jsou většinou jen málo předním 

 koncem svým vyvýšeny nad povrch, vyjma buňky po obou stranách, jejichž ústí jsou někdy až 

 rourovitě protažena. Zadní plocha (tab. II. vyobr. č. 1 ) jest slabě klenutá, hladká a podélnými 

 rýhami pokryta, které naznačují hranice přídavných buněk sesilovacích. Nikdy na povrchu této 

 zadní plochy nelze nalézti otvor buněk přídavných. 



Nalezen pouze jediný exemplář, který byl také vyobrazen, a následkem toho nebylo možno 

 poříditi řezu ani kolmého, ani příčného. 



Čeleď Entalophoridae. 



Trsy stromovitě rozvětvené, po všem povrchu ústími pokryté. Mimo hlavní buňky často 

 též buňky vedlejší. 



Rod Entalophora Lamouroux 1821. 



Trsy stromovitě rozdělené mají větve volné a v průřezu příčném kruhovité. Buňky jsou 

 rozestaveny kol střední myšlené osy, kde také berou svůj počátek a otevírají se po celém povrchu. 

 Ústí kruhovitá jsou bez pravidla roztroušena, vynikají obyčejně nad povrch a jsou někdy i v rourky 

 protažena. Konce větví mají puky. Ovicelly jsou váčky jednoduché, které povstávají na rozličných 

 místech kmene a jsou opatřeny několika malými otvory. 



Rod tento obsahuje v sobě veliké množství druhů, které však spojeny jsou mezi sebou 

 nepřetržitými přechody, tak že nelze ustanoviti jednotlivým druhům určité meze. Obzvláště při 

 popisu poměrně malé zvířeny, ve které jest sice hojně zástupců tohoto rodu, ve které se však 

 přece vyskytují typy jen některé, jest velice obtížno jednotlivé vzory vystihnouti a ustaliti. Dle 

 mého mínění jest veškeré rozdělování rodu toho v druhy umělým, poněvadž extrémy typů se sice 

 od sebe značně liší, ale spojeny jsou úplnými řadami spolu, kteréž ovšem déliti se nedají. 



Zajimavo jest, že rod tento, jak proí. J^ovák dokázal Beitr. z. Kenntn. Bryoz. bóhm. Kreidef. 

 str. 30, tab. VIL vyobr. č. 21. — 25.), přechází do rodu Discosparsa a sice druhem Ent. anoma* 

 lissima, jak o tom pojednáno bude. 



3* 



