26 



Čeleď: Fascigeridae. 



Trsy volné aneb plíživé sestávají z buněk do skupin shluklých. Ovicelly neznámé. 



Rod Filifascigera ďOrbigny 1852. 



Trs plíživý, přirůstající na předměty cizí, sestává z jednotlivých skupin buněk, které roz- 

 děleny bývají ve větve. 



Filifascigera bohemica nov. spec. 



Tab. I. vyobr. č. 14. 



Na kousku ústřice jest trs, který sestává ze šesti zřetelných skupin buněk, kdežto uprostřed 

 jest prázdné místo, kde bezpochyby byla skupina ještě jedna, která během zkamenění zmizela. 

 Jednotlivé skupiny sestávají ze 5 až 8 buněk, úplně rovnoběžně k sobě postavených a plíží se po 

 ploše skořápky ústřicové, jsouce rozličně šikmo nakloněné, to jest jednotlivé skupiny tvoří s plochou 

 skořápky rozličné úhly. Jedna skupina jest téměř kolmo postavena, jiné více položeny a asi 3 při- 

 léhají postranní stěnou svou úplně na skořápku. Pokud se rozměru týče, tu jsou jednotlivé skupiny 

 téměř až 1 mm dlouhé a měří při ústí buněk 05 — 0*65 v delší ose a 0*3 — 0*48 v kratší ose. 

 Ústí buněk jsou jednoduché otvory bez zvláštní obruby, tak že se zdá, jakoby byla ulomena a měří 

 0'01 mm v průměru. 



Rodu toho zná se z Francie jediný druh Fil. megaera Londsdale = Fil. dichotoma ďOrbigny 

 (Palaeont. franc. tab. 744 vyobr. č. 1. — 3.), který podobá se celkem velikým buňkám Stomatopory 

 jednořadé, které jsou však složené z více menších. Náš jediný exemplář ukazuje větší samostatnost 

 jednotlivých buněk, jichž hranice po celé délce skupiny jsou zřetelné. 



Zajisté vedlejším znakem pro určování bez ceny jest nahodilá okolnosť, že čím skupiny od 

 základu jsou vzdálenější, tím více mají buněk. To pozorovati můžeme také i u našeho jedince, 

 přijmeme-li střední, nyní již zničenou skupinu za hlavní kmen a střed, od něhož pak obě postranní 

 větve se odlučují. 



Rod Osculipora ďOrbigny 1852. 



Trsy stromovité, širší základnou přirůstající s volnými větvemi, na jichž konci seřaděna jsou 

 ústí buněk. Větve tyto postaveny jsou souměrně k sobě na jedné (přední) části trsu, kdežto čásť 

 zadní tvořena jest buňkami sesilovacími. 



Osculipora plebeja Novák. 

 Beitr. z. Kennt. d. Brynz. bohm. Kreidef. str. 36. tab. X. vyobr. č. 16. — 34 



Druh na místě uvedeném obšírně popsaný vyskjtuje se v hlíně kaňkovské hojně a to po- 

 nejvíce v úlomcích. Některé z četných kmenů použity byly k řezům, které přispěly ku vysvětlení 

 zadní hladké části trsu (viz vyobr. v textu čís. 3.). 



Rod FasciCUlipora ďOrbigny 1852. 



Trsy palicovité spodem přirostlé a často rozvětvené. Průřez příčný kmenem jest kruhovitý 

 aneb elliptický. Každá větev má na konci svém síto otvorů buněk kolmých. 



