29 



III. oddělení: 



Melicertitina. 



Buňky šíří se směrem k ústí, tak že přijímají na sebe podobu nálevkovitou. Ústí zaujímá 

 pouze čásť příčného průměru buněk a jest umístěno na distálním konci buněk. Ovicelly jsou uvnitř 

 trsu mezi buňkami a otevírají st: trojhranným ústím na venek. 



Čeleď: Melicertitidae. 



Jediná čeleď má znaky uvedené při popisu tohoto třetího oddělení. 



Rod Semielea ďOrbigny 1852. 



Trsy volné aneb plíživé v podobě jednoduchých plátů aneb i plátů vícevrstevných, které 

 mají ústí buněčná pouze na jedné straně trsu. 



Sem dlužno klásti nyní mnohé tvary s trsy plátovitými, které dříve v rod Diastopora 

 zahrnovány byly, a které vyznačovaly se poměrně malými ústími buněk. 



Semielea acupunctata Novák sp. 



Tab. II. vyobr. č. 16. 



Diastopora acupunctata Novák, Beitr. z. Kenntn. d. Bryoz. d. bóhm. Kreidef. str. 23, tab. VI. vyobr. č. 1. — 14. 



Druh tento nezřídka v hlíně z Kaňku nalezen bývá. Pokud se popisu jeho týká, odkazuji 

 na pojednání prof. Nováka. Podélný průřez trsem bylo velice obtížno zhotoviti, poněvadž trs sestává 

 ze soustředěných a dosti nepravidelných kruhů buněk, a poněvadž nepodaří se tak snadno řez po 

 délce buňkami vésti. Poněvadž dále buňky neleží rovnoběžně, nelze najednou více buněk podél 

 proříznouti. Po delších marných pokusech podařilo se mi řezem zachytiti 3 celé a čásť čtvrté buňky, 

 jak zobrazeno to jest na tab. II. vyobr. č. 16. Na jedné straně tohoto průřezu vidíme tři buňky 

 (a, b, c) počínající velmi úzkým počátkem a rozšiřující se pak nálevkovitě. 



Ostatní buňky na průřezu jsou protknuty jiným směrem než podélně a jsou proto průřezy 

 jejich čtyřhranné neb vůbec hranaté. 



Semielea velamen nov. spec. 



Tab. II. vyobr. č. 14.— 15,; tab. III. vyobr. č. 16.— 20 



Trsy v podobě tenkých povlaků, které obepínaly bezpochyby části nějakých rostlin, nyní 

 již zcela zrušených. Vnější podoba těchto povlaků jest podivuhodným způsobem sobě dosti stejná 

 a jest pohárovitá, nahoře poněkud sploštělá aneb i jaksi ve dvě větve se rozdělující. Zpodní čásť 

 v podobě jakési přirůstací plochy poněkud rozšířená. Někdy bývá pohárek takový s jedné strany 

 na podél otevřený, jindy má trs podobu mísovitou. Na vnějším povrchu jsou malé a prodloužené 

 buňky, jichž obrysy jsou nezřetelný a jejichž přední konec s ústím se nepozdvihuje nikterak nad 

 povrch. Ostí jest vejčité bez obruby a měří as 0'08 mm. Obyčejně bývá vnější povrch odřen 

 a jen ústí buněk bývají zřetelná. Vnitřní povrch plátu (tab. III. vyobr. č. 20) jest hladký, tvořen 

 jakousi epithekou, která má soustředné mělké rýhy a husté podélné čárkování. Na průřezu příčném 



