32 



Rod Eschara, Lamouroux 1821. 



Trs jest vzpřímený, laločnatě rozvětvený, sploštěný, někdy také v podobě ploských plátů, 

 a sestává ze dvou, zadní stranou k sobě přirostlých vrstev buněčných. Buňky kolem kmene v po- 

 délných řadách střídavých, tak že vzniká postavení v pětičetách, jehož pravidelnosť často rušena 

 bývá tím, že vsunují se buňky nové. Ústí obyčejně pod vrcholem buňky. 



Eschara labiata nov. spec. 



Tab. IV. vyobr. č. 6.-8. 



Trsy v podobě plátů až i 1 cm v průměru měřících a ze dvou vrstev buněčných zadem 

 k sobě srostlých. Jindy jest trs ploský, laločnatě větevnatý. Buňky po obou stranách stejné a četné, 

 růstem velice se měnící. Stojí v podélných řadách, velice zřetelně ohraničených, kteréžto řady se 

 střídají, tak že vzniká postavení v pětičetách. Celkem možno, pokud se tvaru buněk týče, rozeznati 

 tři stupně, jež všechny aneb aspoň dva z nich možno pozorovati často na trsu jediném, na důkaz, 

 že jsou to stadia růstu. 



1. Buňky jsou naduřelé, protáhlé, v řadách podélných. (Tab. IV. vyobr. č. 6.) Podélné 

 ohraničení jest ostré, příčné nezřetelné. Ústí polokruhovité poměrně veliké, často však rozbitím 

 svrchní stěny buněčně nepřirozeně zvětšeno. Rozměry buněk v mm jsou tyto : délka obnáší 0*4 — 05, 

 šířka 0-25 — 035 a průměr ústí 0-15. Tento stupeň zdá se býti nejmladším a vznikají z něho stupně 

 ostatní tím, že stěna buněčná mohutní, zejména kolem ústí. 



2. Kolem ústí buněčného, které stává se kruhovitým aneb elliptickým, mohutní stěna buňky 

 hlavně na zpodu, tak že vytvořuje pysk, který někdy mívá soustředné záhyby. (Tab. IV. vyobr. č. 7.) 

 Podélné ohraničení buněk ostré, příčné nezřetelné. Rozměry buněk v mm : délka 0*5, šířka 0'4, 

 průměr ústí 017. 



3. Pod ústím kruhovitým vytvořil se mohutný a zvláště na zpodu mocně vynikající pysk, který 

 má obrys téměř kosočtverečný. (Tab. IV. vyobr. č. 8.) Buňky se zveličily a jsou do podélných) 

 zřetelně omezených řad sestaveny, napříč jsou však nezřetelně odděleny. Rozměry buněk tohoto 

 stupně v mm jsou: délka 07 — 0*74, šířka 05— 052 a průměr ústí 013. 



(keuss vyobrazuje (Geinitz, Das Elbthalgebirge in Sachsen Palaeontographica díl I. str. 105. 

 tab. 25. vyobr. č. 9.) malý úlomek druhu Eschara latilabris, který, zdá se, rovná se druhému stupni 

 zde popsaného tvaru. 



Eschara mumia nov. spec. 



Tab. IV. vyobr. č. 10.— 11. 



Známy mi byly nepatrné dva kousky trsu, na povrchu dosti odřené, a proto ne příliš zřetelné. 

 Zvláštní podoba buněk a pak průřez, který přímo dosvědčuje hlavní znak tohoto rodu, že totiž 

 sestává ze dvou, zadní stranou k sobě přirostlých vrstev buněčných, přiměly mne, abych se zmínil 

 blíže o tvaru tom. Buňky jsou protáhlé, nahoře jaksi palicovité, tak že obrys jejich jaksi schránky 

 mumiové připomíná. Ústí je polokruhovité, silným valem obdáno, zřídka však dobře zachováno. 

 Na svrchní ploše buněk jest množství příčných ryh, které probíhají od krajů ke středu, aniž by 

 střední čáry buněk dosahovaly. Rozměry jsou v mm ; délka buněk 0"8 — 1 mm, největší šíře jejich 

 0'3 — 0*35 mm, ústí - 18 mm. 



