16 



Skořápka krátce kuželovitá, po stranách oblá; komůrky jsou horizontální, nízké, oddělené 

 hlubokými švy. Svým kulatým průřezem se liší od velmi podobné Text. sagitulla Defr. D'Orbigny-ův 

 výkres, jak též Jones 1. c. praví, jest »idealisován« a nijak neodpovídá skutečnosti. 



Velikost: 6 — 12 mm. — Naleziště: Stradouň. 



Poznámka : 



( )ba druhy, T. turris a T. trochus jsou určeny jen přibližné. Nemajíce srovnávacího materiálu 

 po ruce, jsme odkázáni na vyobrazení, jež si u různých autoru častokráte velice odporují, a mimo 

 to pro neurčitost v synonymice rodu Textillaria nelze snadno vřaditi formy nalezené v několik typů jako 

 na př. u čeledi Nodosarinae a j. Jest dosti podivno, že angličtí badatelé, kteří u jiných rodu v ome- 

 zovaní >-druhů« jsou tak liberálními, při rodu Textillaria úzkostlivě přihlíží ku stlačenosti skořápky, 

 formě ústí, větší neb menší rychlosti v rozšiřování se skořápky, směru a podobě švů atd., a při 

 tom popisy tak neurčitě stručné podávají, že jen na výkres se spoléhati dlužno. 



Tritaxia tricarinata Reuss. 

 Tab. VII. obr. 11.— 14. 



Literatura a synonyma: 

 Textillaria tricarinata Reuss. Verst. I. 1845. p. 39. T. VIII. fig. 60. 

 ] ' erneuilina dubia Reuss. Haidinger's Naturw. Abh. Vol. IV. p. 40. T. IV. fig. 3. 

 Tritaxia tricarinata » Sitz. Akad. Wiss. Wien. Vol. XL. 1860. p. 228. T. XII. fig. 1., 2. 

 Brady. Challenger Rep. Vol. IX. p. 389. Pl. XLIX. fig. 8,, 9. 



Skořápka na průřezu konkavně 3hranná, při pohledu se strany vejčita neb elliptičná, 

 často na 1 straně tupě zašpičatělá a na druhé straně zaokrouhlená. Po každé straně jest 5 — 6 

 komůrek, oddělených velmi nezřetelnými plochými švy, takže ve většině případů neda se ani 

 počet ani směr jich zjistiti. Někdy bývá jedna hrana oblá, a tu pak na ní bývá znáti dobře 

 švy komůrek; poslední komůrka bývá větší než předcházející a má kulaté ústí na konci skořápky. 



S tímto druhem (dle mínění Reussova> totožná je Textularia triquetra Miinst. 



Velikost: 05 — 15 mm. — Naleziště: Lžovice (velmi zřídka), Stradouň, hojně. 



Clavulina communis D' Orb. (?) 

 Tab. VII. obr. 8. 



D* Orbigny. Ann. Sc. nat. 1826 Vol. VII. p. 268. Nr. 4. 



Foram. ťoss. Vienne. 1846. p. 196. Pl. XII. fig. 1., 2. 

 Costa. Atti. Accad. Ponton. 1856. Vol. VII. (2). p. 270. T. XXIII. fig. 2. 

 Jones and Parker. Ouart. Journ. Geol. Soc. 1860. Vol. XVI. p. 303. Nr. 82. (Verneuilina). 

 Schwager. Boll. R. Com. geol. Ital. 1876. Vol. Vílí. p. 26. Pl. fig. 90. 

 Van den Broeck. Ann. Soc. Belg. Micr. 1876. p. 136. Pl. III. fig. 14. i Verneuilinai. 

 Brady Challenger Rep p. 394. Pl. XLVIII. fig. 1.— 13. 



Nejstarší segmenty jsou na průřezu oblé; komůrky v nich jsou sestaveny v šroubovité spirále ' 

 ve 3 řadách a tvoří více méně špičatý kužel. Za nimi následuje množství komůrek (až přes 20) 

 válcovitých v jedné řadě, které bývají více méně nepravidelnými a nehlubokými švy odděleny, 

 a jen ponenáhlu se rozšiřují. Komůrky na začátku one jednoduché řady mívají menší průměr 

 než skořápka na konci 3řadé (dolní) části. Povrch jest buď velmi jemně písčitý, aneb jest 

 skořápka jen z jemných vápnitých zrnek složena, a jest hladká na povrchu. 



Velikost: 08 — 5 mm. — Naleziště: Stradouň; dosti zřídka. 



