35 



druhu, nesnadno s určitostí konstatovat! se dá její vyskytování se v české křídě. D' Orbignyův druh 

 L). cbmmunis i se všemi odrůdami, popsanými Reussem jako samostatné druhy, nejspíše jest pouze 

 synonym této formy. Zcela podobnou recentní formu vyobrazuje aspoň Parker a Jones Description 

 of Foraminifera oť the coast of Norway. Pl X. fig. 3.) jako Dentalina communis D' Orb. (!), což 

 snad jest omyl. Hradym (1. c.) vyobrazené formy nejsou, jak sam podotýká, typické; poučné jsou 

 však jeho 3 dřevoryty na str. 499, kteréž jeví s vyobrazeným exemplářem velkou podobnost. Při 

 velké proměnlivosti tohoto prastarého typu není divu, že počet synonym dosahuje L6, Ježto mezi 

 nimi mnohé jsou formy, uváděné z české křídy, uvádíme je tuto: 

 Nodosaria dentalina Lamck. 



» (D) communis D' Orb. autorům (p. p.) 

 Dentalina nodosa D' Orb. 

 » linearis Roemer. 



legumen Reuss. (!) (Pouze forma vyobrazená v 1 laidingers Naturw. Abh. IV. p.26. T. II. fig 14.) 

 » nodosa Costa. 

 » subnodosa Terquem 

 laxa Reuss. 

 praegnans Reuss. 

 » fusiformis Giimbel. 

 » linearis Giimbel. 

 » vlandifera Giimbel. 

 Rcitzi Hantken. 

 jurensis Terquem. 

 » peracuta Reuss. 

 Frondicularia cernua Berthelin. 



Hrady poukázav na to, že od tohoto typu vlastně nedá se řada Dent. communis D' Orb. 

 odděliti, pouze z praktických důvodu připouští, že při zařádění odrůd Xodosarií v podřaděné 

 skupiny, konají dobré služby rozeznávací znaky, jako: směr přehrádek (sept, švů) zdali jsou rovné či 

 šikmé, a proto užívá výrazu Dent. communis jen pro jistou skupinu typu l) farcimen. 

 Naleziště: Dosti zřídka v semických slínech. 



Dentalina legumen Reuss. (= communis D' Orb.). 

 Tab. III. obr. 5. 



Reuss. Verstein. I. p. 28. T. XIII. fig. 23, 24. 



Haiding. Naturw. Abh. IV. 1851. p. 26. T. 1. řig. 14. 



Sitzungsber. k. Akad. Wiss. Wien. Vol. XL. 1860. p. 187. T. 111 fig. 5 



(Geinitz Elbth.j Palaeontogr. XX. 1874. p. 88. Pl. XX. fig. 22. 

 Chapman. Transact. Roy. Micr. Soc. 1893. p. 589. Pl. VIII. fig. 37. 

 Beissel. Abh. d. k. preuss. geol. Landesanst. 1891. 11. 3. p. 32. T. VI. fig. 41—65. 



Skořápka velmi úzká. skoro čarkovita, táhla, až 3 mm dlouhá, slabě zahnuta, poněkud stla- 

 čená, zcela nepatrně se dolu sužující, složená z 6 — 8 dlouze vejčitých komůrek, jež jsou oddělen) 

 šikmými nebo skoro vodorovnými ostrými švy. Embryonální komůrka jest krátká, zašpičatěla: po- 

 slední komůrka jest protáhla v tupou špičku. 



