37 



Xodosaria acicula Reuss. 

 Tab. [II. obr. 29. 



Reuss (Geinitz). Palaeontographica XX. (2) 1874. p. 82. T. XX. fig. 10. 



Skořápka našeho exempláře jest neobyčejně malá (0 3 mm), nicméně úplně odpovídá Reussovu 

 výkresu a popisu. Složena je z 5 válcovitých, nestejně vysokých komůrek, z nichž poslední a em 

 bryonalní končí špičatě. Švy jsou rovně, mělké. 



Naleziště : Stradouň (zřídka). 



Dentalina Lorneiana D' Orb. 

 Tab. III. obr. 6—9. 



D' Orbigny. Mém. Soc. geol. Fr. Vol. IV. 1840. p. 14. Pl. I. fig. 8, 9. 

 Reuss. Verst. I. pag. 27. T. VIII. fig. 5. 



Beissel. Abh. d. k. preuss. geolog. Landesanst. N. F. Heft. 3. 1891. p. 34. T. VII. fig. 1—9. 

 Chapman. Gault. Foram. Journ. Micr. Soc. 1893. p. 588. Pl. VIII. fig. 30, 31. 



Skořápka nejvýše 4 mm dlouhá, velmi slabě zahnutá, pomalu a jen nepatrně se rozšiřující; 

 komůrky nečetné (5 — 9), většinou delší než širší, oddělené od sebe hlubokými švy. Poslední komůrka 

 skoro dvakráte tak velká jako předchozí, vejčitá a prodloužená v tupou špičku. (Reuss, D' Orbigny 



Vzdor dobrému výkresu I)' Orbigny-ovu, jakož i jeho obšírnému popisu, identifikují s tímto 

 druhem angličtí autoři množství druhu, jichž skořápka složena jest z komůrek právě tak širokých 

 jako dlouhých, které se velice blíží ku typu Dentalina communis, a věru pak nelze je s jistotou 

 rozeznávati od variet řáděných též ku Dent. consobrina a pauperata. 



Zdá se nám, že tu panuje velká libovůle v identifikaci forem, neboť je-li Uent. Lorneiana 

 tak proměnlivý druh jako Dent. consobrina, takže všechny formy k nim řáděné skutečně jsou jen 

 varietami nenáhlými přechody spojenými, tož pak všechny jiné druhy, jim převelice podobné, měly 

 by se stahnouti v jeden typ ať ten či onen. Rozeznávati však Reussovy » druhy « od velmi po- 

 dobných I)' Orbignyových »druhů« při té elastičnosti pojmu »druh« u foraminifer zda se nám býti 

 nekonsequentností. Stačíť pouhý pohled na Neugeborenovy neb Reussovy výkresy Dentalin křídových 

 a tercierních a srovnání jich s určováním anglických autorů, by ta nápadná nesrovnalost v náhledech 

 jasně vynikla. Rovněž tak i Bornemanovy, Schwagerovy a Terquemovy Dentalin)- z útvaru jurského, 

 jichž jest přes 30 popsáno jakožto samostatné »druhy« (většinou nové), dají se, sledujeme-li náhledy 

 anglických autorů a provádíme-li je konsequentně, v 6 nebo dokonce ve 3 »druhy« snadno 

 stáhnouti. Následkem této neustálenosti má ovšem číslo udávající počet druhů v jisté vrstvě, jako/ 

 i srovnání »bohatství na druhy « velmi problematickou cenu. Obr. č. 8. upomína velice tak' na 

 Nod. hliformis D' Orb. (viz Brady. Challenger. p. 500. Pl. LXIII. fig. 31). 



Naleziště: Bezděkov u Roudnice, Přemyšlany, Dřínov. 



Dentalina Koemeri Neu^eboren. 

 Tab. III. obr. 16, 28. 



Neugeboren. Denksch. k. Akad. Wiss. Wien. Bd. XII L8S6. p. 82. Taf. 11. fig. 13—17. 

 Brady. Challenger Report Vol. IX. p. 505. Pl. LXIII. fig. 1. 



Skořápka rychle se rozšiřuje k ustí, jest slabě zahnuta neb rovná, a složena jest až / lo 

 komůrek, jež jsou zcela nepatrně vyduté, a ostrými švy oddělené, švy tyto probíhají šikmo, ale 



